Постанова
Іменем України
 
11 грудня 2023 року
                                              
м. Київ 
 
провадження №33/824/5399/2023
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ        Мазурик О. Ф.            
 
за участю 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Руснака Олександра Сергійовича - Малюги Вадима Миколайовича
 
на постанову Святошинського районного суду м. Києва
 
в складі судді Новик В. П.  
 
від 08 листопада 2023 року
 
у справі №759/19566/23 Святошинського районного суду м. Києва
 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 
 
громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
                                           
У С Т А Н О В И В:
 
02 листопада 2023 року лейтенантом поліції Чередніченком А. О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №529284 про те, що громадянин                       ОСОБА_1 , 02.10.2023, о 00 год. 46 хв., на вул. Зодчих, 66, в м. Києві керував транспортним засобом «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.
 
В протоколі зазначено, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
До протоколу долучено направлення, відео з камер 473426 та 477757.
 
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2023 року                ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - Малюга В. М. подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
                                  
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції проігнорував його клопотання про виклик у судове засідання поліцейського, який склав протокол.
 
Вказав, що суд не звернув уваги на відеозапис з нагрудної камери поліцейських, з якого вбачається відсутність факту зупинки автомобіля ОСОБА_1 , а також ті обставини, що останній не керував транспортним засобом.
 
Зазначив, що суд не врахував їх пояснень, про те, що того вечора ОСОБА_1 забирав дружину з дитиною з Іршави, і не встигли доїхати додому до комендантської години. Після чого йому зателефонував сусід та попросив, вийти та перепаркувати автомобіль, оскільки останній заважав, на що ОСОБА_1 погодився. 
 
За вказаних обставин просив скасувати постанову Святошинського районного суду          м. Києвавід 08.11.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
У судове засідання, призначене на 04.12.2023 ні ОСОБА_1 , ні його захисник                  Малюга В. М. не з`явилися, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені своєчасно та належним чином.
 
04.12.2023 на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 - Малюги В. М. про відкладення розгляду справи. Апеляційний суд вказане клопотання задовольнив та відклав розгляд справи на 11.12.2023.
 
У судовому засіданні 11.12.2023 захисник ОСОБА_1 - Малюги В. М. надав пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав наведених в ній. Пояснив, що ОСОБА_1 вийшов з дружиною та сином перепаркувати автомобіль на прохання сусіда в комендантську годину, після того як приїхали з Іршави до Києва, а отже, не мав статусу водія.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_1 - Малюги В. М., вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 02.10.2023, о 00 год. 46 хв., на вул. Зодчих, 66, в м. Києві керував транспортним засобом «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Під час складання протоколу та адмінматеріалів пояснив, що привіз дружину з дитиною з                   м. Іршави до м. Києва, і не встиг доїхати додому до закінчення комендантської години. Поліцейські підійшли до нього вже після того, як він припаркував автомобіль і вже не був водієм, тому він не мав обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.
Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №529284 від 02.10.2023,  направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції;  постановою серії ЕАТ №7852506 від 02.10.2023 стосовно                    ОСОБА_1 ; витягом з ІПС МВС України «Армор»; та відеозаписами з нагрудних бодікамер поліцейських.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Скаржник помилково вважає, що суд не взяв до уваги його доводи про те, що він вже припаркував автомобіль і вжив алкоголь вже після того, як зупинився, і це свідчить про безпідставність вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, що є підставою для скасування постанови суду, з огляду на наступне.
Пунктом 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки алкогольного сп`яніння.
 
Згідно з пунктом 1 Розділу 2 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
 
У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
 
За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
 
Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
 
Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок)  передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
 
За приписами п. 8 Порядку У  разі відмови водія транспортного засобу від проведення 
огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких  засобів  в  присутності  двох  свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
 
Таким чином, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. При цьому обставин відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, можуть фіксуватися технічними засобами відео фіксації. Також факт відмови може бути зафіксований у поясненнях свідків.
 
Отже, з аналізу положень ст. 266 КУпАП  та п. 7 Розділу 3 Інструкції вбачається, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. 
 
Крім того, з положень вищенаведених норм законодавства вбачається обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Таким чином, у даній справі підлягає встановленню факт, що така вимога поліцейського була законною відносно ОСОБА_1 , а також факт відмови останнього від виконання такої вимоги, тобто відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я.
 
Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я. При цьому, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, та може бути зафіксована нагрудну бодікамеру поліцейського.
 
Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України з фіксацією події технічними засобами відеозапису.
 
З вищенаведеного вбачається, що у поліцейського, у випадку наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння, виникає обов`язок провести огляд на стан сп`яніння, однак поліцейський не може примусити водія пройти огляд, оскільки проходити огляд на вимогу поліцейського є обов`язком водія згідно з п. 2.5 ПДР, а відмова від такого обов`язку утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП. 
 
Як вже вказувалося вище, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №529284 від 02.10.2023 вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , 02.10.2023, о 00 год. 46 хв., на вул. Зодчих, 66, в м. Києві керував транспортним засобом «AudiA4», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився. Протокол підписаний ОСОБА_1 та у графі пояснення, останній вказав, що сусід, якого він загородив, попросив відігнати авто, тому що заважав проїзду, він був вимушений від`їхати (а.с. 1).
 
З направлення на огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння до КНП КМНКЛ «Соціотерапія» вбачається, що в останнього виявлено наступні ознаки сп`яніння:  запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя (а.с. 2).
 
З копії постанови серії ЕАТ №7852506 від 02.10.2023 вбачається, що ОСОБА_1 02.101.2023 о 00 год. 46хв., в м. Києві на вул. Зодчих, 66 керував транспортним засобом «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 ,  без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаною постановою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн (а. с. 3).
 
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.
 
Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
 
Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:
- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;
- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;
- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.
Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
 
З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
 
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що події, відображені у протоколі серії ААД №529284 від 02.10.2023 та постанові серії ЕАТ №7852506 від 02.10.2023, відбувалися під час дії воєнного стану у комендантську годину.
 
Судом апеляційної інстанції досліджено відеофайли з бодікамери поліцейського, що містяться на СД-диску (а. с. 6), щодо яких суд зазначає наступне.
 
Слід зазначити, що на одному СД-диску одним файлом охоплено відеозаписи двох бодікамер.
 
Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що працівники поліції під час патрулювання в комендантську годину, побачили автомобіль, що рухався. Після того, як поліцейські вийшли із службового автомобіля, зафіксовано, що автомобіль «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 , з увімкненим двигуном та ближнім світлом фар, завершує маневр з паркування, вивертаючи колеса у відповідне положення. За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_1 та на пасажирських місцях знаходилася його дружина та дитина.
 
Також вбачається, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 вказали йому, що вони побачили, як їде автомобіль під час комендантської години та паркується, саме тому вони під`їхали до нього, щоб встановити причину порушення комендантської години, при цьому ОСОБА_1 повідомив, що він забрав дружину з дитиною з міста Іршави та вони приїхали до квартири у м. Києві і не встигли доїхати додому до початку комендантської години (00:06:53, 00:42:00 хвилина відеозапису). Такі ж пояснення підтвердила його дружина. Після цього, працівники поліції винесли стосовно ОСОБА_1 постанову за керування транспортним засобом без полісу страхування, винесення цієї постанови та факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не оспорював (00:08:11, 00:43:59 хвилина відеозапису). Більше того, ОСОБА_1 вказав працівникам поліції, що він розуміє, що вони його зупинили, оскільки мали на це право. Після винесення постанови, працівник поліції вказав, що вбачає в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння і, оскільки, і вони бачили, і ОСОБА_1 не заперечує, що керував транспортним засобом, працівник поліції пропонує пройти водію ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи у лікарні (00:12:00, 00:53:00 хвилина відеозапису). ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд на місці зупинки на приладі "DRAGER" (00:13:34, 00:54:00), однак згодом, неодноразово змінивши свою думку, все ж відмовився від проходження огляду на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я при цьому пояснив, що він визнає, що випив пиво, однак вже після того, як припаркував автомобіль, натомість дружина ОСОБА_1 вказувала, що останній припаркував автомобіль і не був водієм.
Таким чином, відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 визнав факт керування  автомобілем «AudiA4», д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, такі обставини підтверджуються і постановою серії ЕАТ №7852506 від 02.10.2023 під час винесення якої відносно             ОСОБА_1 за керування автомобілем без страхового поліса ОСЦВП, останній не заперечував факт керування, а також зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу "DRAGER" та у медичному закладі, що свідчить про порушення  п. 2.5 ПДР та наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
При цьому, зазначені вище протокол серії ААД № 079601 від 02.10.2023, направлення, постанова серії ЕАТ №7852506 від 02.10.2023 та відеозапис з нагрудної камери поліцейського є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП. 
 
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незгоди з доведеністю факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу, оскільки такі обставини зафіксовані бодікамерою поліцейського, а також постановою серії ЕАТ №7852506 від 02.10.2023. Доводи скаржника щодо неврахування судом його пояснень, зазначених у протоколі, не приймаються апеляційним судом, з огляду на те, що такі пояснення не кореспондуються з встановленими судом обставинами справи, та не відповідають поясненням, наданим працівникам поліції на місці зупинки як самим ОСОБА_1 так і його дружиною. Крім того, в поясненнях у протоколі ОСОБА_1 зазначив, що вийшов перепаркувати автомобіль, який заважав його сусіду виїхати, однак з відеозапису вбачається, що в машині знаходилися також його дружина та дитина у комендантську годину. Більше того, такі пояснення не спростовують доведеність факту керування автомобілем, встановленою сукупністю доказів у справі, у тому числі постановою серії ЕАТ №7852506 від 02.10.2023.
                           
Відтак, суд першої інстанції вірно дійшов обґрунтованого висновку про встановлення факту керування автомобіля ОСОБА_1 .
 
Отже, при виявленні ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 у поліцейських виникли підстави вважати, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, і у поліцейських виникла законна вимога до останнього щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а у водія ОСОБА_1 виник обов`язок пройти такий огляд. Однак, як встановлено вище, ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України доведена наявними в матеріалах справи доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №529284 від 02.10.2023,  направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції;  постановою серії ЕАТ №7852506 від 02.10.2023 стосовно ОСОБА_1 ; витягом з ІПС МВС України «Армор» та відеозаписами з нагрудних бодікамер поліцейських.
Оскільки матеріалами справи підтверджено факт керування ОСОБА_1 автомобіля та підтверджено факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки із застосуванням приладу "DRAGER" та в закладі охорони здоров`я, що підтверджено доказами в матеріалах справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини  ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР.
Суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 -Малюги В. М., про виклик в судове засідання патрульних, зазначених у протоколі,  оскільки поліцейські, з урахуванням пункту 6 Розділу 2 Інструкції, не можуть бути залучені як свідки. Більше того, судом першої інстанції було розглянуто вказане клопотання. Саме по собі посилання на ту обставину, що суд відмовив у допиті поліцейського, який склав протокол, не може свідчити про порушення процедури розгляду клопотання чи помилковість рішення про відмову у задоволенні даного клопотання.
Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правомірним.
В цілому доводи апеляційної скарги є тотожними клопотанню про закриття провадження у справі, поданого захисником ОСОБА_1 - Малюгою В. М. до суду першої інстанції, який надав їм належну оцінку та розглянув з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія   ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294  КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Малюги Вадима Миколайовича -залишити без задоволення.
 
Постанову Святошинського районного суду м. Києвавід 08 листопада 2023 року стосовно  ОСОБА_1  -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                      О. Ф. Мазурик