ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

04 грудня 2023 року                                                                                    Справа № 910/6078/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. ,  суддя Мельник О.В. 

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 )
на рішення Господарського суду Житомирської області від 06.09.2023 
(ухвалене о 16:57 год., у м. Житомирі, повний текст складено 13.09.2023)
у справі № 910/6078/23 (суддя Шніт  А.В.) 
за позовом Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 )
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартпром"
про стягнення 766 453 грн 26 коп.
за участю представників сторін:
від позивача - Чорний І.В.;
від відповідача - не з`явився. 

ВСТАНОВИВ:
Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) звернулася із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартпром" 766 453 грн 26 коп., з яких: 530 325 грн 31 коп. пені, 161 369 грн          91 коп. штрафу, 22 137 грн 32 коп. 3% річних, 52 620 грн 72 коп. інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "Стартпром" зобов`язань за Договором про закупівлю напівпричепів-цистерн (НПЦ-30) від 20.12.2022 №821-22 (Ц3) та додаткової угоди від 31.12.2022 №1-22 ) в частині своєчасної поставки товарів та повернення грошових коштів.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 06.09.2023 у справі №910/6078/23 позов задоволено частково. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартпром" на користь Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) 103 999 грн 12 коп. пені, 6 239 грн 95 коп. 3% річних, 8 328 грн 01 коп. інфляційних, 184 422 грн 76 коп. пені у розмірі 0,1%, 161 369 грн 91 коп. штрафу, 6 965 грн               40 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено неналежне виконання своїх обов`язків за Договором про закупівлю напівпричепів-цистерн (НПЦ-30) від 20.12.2022 №821-22 (Ц3), в частині терміну поставки товару, а також повернення суми невиконаної попередньої оплати, що у відповідності до умов Договору та норм законодавства є підставою для застосування до відповідача таких правових наслідків, як сплата неустойки та відсотків річних. 
В той же час, суд встановив, що позивачем допущені помилки в частині визначення сум, на котрі розраховуються штрафні санкції та періодів, а тому здійснив перерахунок, заявлених штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних втрат.
Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 11, 526, 611, 612, 625, 655, 662, 663, 692, 693, 712 ЦК України, ст. ст. 179, 193, 231, 265 Господарського кодексу України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), у якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 06.09.2023 у справі №910/6078/23, скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ухвалити нове в цій частині про задоволення позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неврахування висновків Верховного Суду.

Відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Господарського суду Житомирської області від 06.09.2023 у справі №910/6078/23.
Позиція відповідача мотивована тим, що фактична передача товару позивачу відбулась не 06.03.2023, як зазначено у позовній заяві, а 14.01.2023.
Відсутні підстави для нарахування відповідачу 6 239 грн 95 коп. 3% річних та 103 999 грн          12 коп. пені, оскільки вони нараховані за порушення негрошових зобов`язань, як і відсутні будь-які правові підстави для нарахування пені та 3% річних на повернення суми попередньої оплати.
Враховуючи відсутність прострочення понад тридцять днів (лише 14 календарних днів) правові підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі 7% у позивача відсутні.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 04.12.2023 представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. Просив рішення Господарського суду Житомирської області від 06.09.2023 у справі №910/6078/23, скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ухвалити нове в цій частині про задоволення позову.
В судове засідання 04.12.2023 представник відповідача не з`явився. 
Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки розгляду апеляційних скарг в апеляційній інстанції, той факт, що відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення, направлене відповідачу (а. с. 208), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 20.12.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стартпром" (постачальник) укладено договір №821-22 (ЦЗ) про закупівлю напівпричепів-цистерн (НПЦ-30) (далі – Договір, а. с. 78-84), за умовами якого постачальник зобов`язується у 2022 році поставити замовнику (товароодержувачу) товари, зазначені в специфікації (додаток №1), а замовник — прийняти і оплатити такі товари.
Відповідно з п.1.2. Договору, найменування (номенклатура, асортимент) товару: напівпричіп - цистерна (НПЦ-30) код ДК 021:2015 - 34223000-6  "Причепи та напівпричепи". Кількість товарів в асортименті та цінами згідно специфікації (додаток №1).
У п. 1.4. Договору зазначено, що товароодержувач - уповноважена особа військової частини за місцем поставки товару згідно з специфікацією  (додаток №1).
Загальна сума договору становить 11 526 422 грн, у т.ч. ПДВ 0% (п.3.1. Договору).
Як визначено п.3.2. Договору, ціна на товар зазначається у специфікації (додаток №1) із врахуванням тари, упаковки, транспортних та інших витрат. Підставою для оплати вважається рахунок (рахунок-фактура) та накладна постачальника, підписана сторонами.
Загальна сума цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п.3.3. Договору).
Відповідно до п.3.4 Договору, при зміні кошторисних призначень вносяться відповідні зміни до договору шляхом зменшення загальної суми поставки в межах ціни договору, про що укладається додаткова угода.
Датою розрахунків за цим договором вважають день надходження коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п.4.3. Договору).
Згідно з п.4.6. Договору оплата товару здійснюється у такому порядку:
- попередня оплата у розмірі 30% від загальної вартості товарів у сумі  3 495 000 грн, у т.ч. ПДВ 0%, замовником здійснюється на підставі рахунку-фактури на розрахунковий рахунок постачальника протягом 10 банківських днів з дня підписання договору сторонами на строк, визначений п.5.1. договору;
- перерахування 70% від загальної вартості товарів у сумі 8 155 000 грн, у т.ч. ПДВ 0%, замовником здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі товару за фактично поставлений товар, якщо сума  поставки перевищує суму попередньої оплати.
За умовами п.5.1. Договору постачальник зобов`язаний поставити товари у розпорядження замовника (товароодержувача) разом з усіма документами, необхідними для того, щоб прийняти поставку на умовах цього договору в термін не пізніше 27.12.2022.
Відповідно до п. 5.2. Договору, місце поставки (передачі) товарів: поставка товару здійснюється транспортом постачальника. Поставка та передача товарів замовнику (товароодержувачу) на умовах DDP (відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс у редакції 2010р.) за адресою товароодержувача (додаток 1).
До кожної партії товару, що постачається, постачальник обов`язково надає замовнику видаткові накладні (не менше двох примірників замовнику), рахунки - фактури замовнику (не менше одного  примірника замовнику), завірені підписами уповноваженої особи (осіб) постачальника (п. 5.3. Договору).
У п. 5.4. Договору зазначено, що для перевезення товару до товароодержувача, уповноваженими особами замовника оформлюється накладна на товар (в чотирьох примірниках), акт приймання-передавання товару для перевезення (в чотирьох примірниках) (додаток № 3 до цього договору, який є невід`ємною  частиною договору), повідомлення-авізо (в двох примірниках). Акт приймання-передавання товару для перевезення складається в чотирьох примірниках: перший залишається у  замовника, другий передається товароодержувачу, третій - постачальнику, четвертий після оформлення товароодержувачем повертається до замовника.
Як визначено п. 5.5. Договору, разом з четвертим примірником акт приймання-передавання товару для перевезення до замовника постачальником в термін не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з дня прийняття товару товароодержувачем повертаються оформлені належним чином  два примірники накладної замовника, з підписами матеріально-відповідальних осіб товароодержувача, оригінал доручення на отриманий товар  від товароодержувача, повідомлення-авізо (1 примірник), та копії якісних документів, що підтверджують  якість поставленого товару від постачальника, завірених належним чином. Датою прийняття та передачі у власність товару вважати дату вказану уповноваженою особою товароодержувача та представника постачальника при отриманні товару в акт приймання-передавання товару для перевезення.
За п. 5.7. Договору присутність представника постачальника під час приймання товару замовником (товароодержувачем) є обов`язковою. Представник постачальника повинен мати підтверджуючий документ (доручення, довіреність), який уповноважує його на участь в прийманні товару. У разі відсутності підтверджуючих документів, які уповноважують представника постачальника на участь в прийманні замовником (товароодержувачем) товару, приймання товару замовником (товароодержувачем) не проводиться.
Відповідно до п. 5.8. Договору, приймання товару за кількістю і якістю проводиться уповноваженими особами сторін у день поставки товару.
Згідно із п. 7.6. Договору у випадку перерахування замовником коштів на умовах передоплати та не виконання постачальником своїх зобов`язань за Договором, що призвело до його розірвання замовником, сума коштів, на яку не виконане зобов`язання, повертається замовнику протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня повідомлення замовником постачальника про розірвання Договору. У цьому випадку Сторони погоджуються, що у постачальника виникає перед Замовником відповідне грошове зобов`язання.
Постачальник у відповідності до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України за весь час користування чужими коштами - з моменту отримання передоплати і до моменту отримання замовником зазначених грошових коштів, сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми передоплати, а також у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, зобов`язаний сплатити зазначену суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь цей період та три проценти річних від простроченої суми (п. 7.7. Договору).
У специфікації (додатку №1) до договору від 20.12.2022 сторони погодили поставку напівпричепів-цистерн (НПЦ-30) у кількості 5 шт на загальну суму 11 526 422 грн Товароодержувачем визначено Військову частину НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 (а. с. 85).
21.12.2022 на підставі рахунку на оплату №20 від 20.12.2022 Військова частина НОМЕР_1 здійснила попередню оплату згідно платіжного доручення №3315 у сумі 3 495 000 грн з призначенням платежу "договір №821-22 (ЦЗ) від 20.12.2022" (а. с. 93, 94).
31.12.2022 сторони підписали Додаткову угоду №1-22 до договору про закупівлю напівпричепів-цистерн (НПЦ-30) №821-22 (ЦЗ)  від 20.12.2022 (далі – Додаткова угода, а. с .90), умовами якої передбачили, зокрема:
"1. Сторони погодили викласти п. 3.1. Договору в такій редакції: "Загальна сума договору становить: 2 305 284 грн 40 коп., у т.ч. ПДВ 0%".
2. Сторони домовилися п. 4.6. Договору викласти у новій редакції: "Попередня оплата у сумі 3 495 000 грн у т.ч. ПДВ 0 % здійснюється на підставі рахунку-фактури на розрахунковий рахунок постачальника протягом 10 банківських днів з дня підписання договору сторонами на строк, визначений п. 5.1. договору".
3. Сторони домовилися викласти додаток 1 "Специфікація" до договору у новій редакції, що додається до цієї додаткової угоди.
4. Сторонами погоджено, що постачальник зобов`язаний повернути невиконану суму попередньої оплати в сумі 1 189 715 грн 60 коп. на банківський рахунок замовника протягом 13 робочих днів з моменту підписання цієї додаткової угоди, при цьому сплатити штрафні санкції, які передбачені умовами договору.
5. Усі інші умови договору від 20.12.2022 №821-22 (ЦЗ) про закупівлю напівпричепів-цистерн (НПЦ-30) та додатків до нього, не зазначені у цій додатковій угоді, залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов`язання.
6. Додаткова угода вступає в силу з моменту підписання сторонами та вважається невід`ємною частиною договору.
7.  Додаткова угода складена у 3 (трьох) автентичних примірниках, що мають однакову юридичну силу, з них 2 (два) примірники замовнику та 1 (один) примірник постачальнику.
8. Невід`ємною частиною цієї додаткової угоди до договору є: Додаток 1. Специфікація на 1 аркуші.".
Згідно з специфікацією у новій редакції, ТОВ "Стартпром" зобов`язалось поставити напівпричіп-цистерну у кількості 1 шт вартістю 2 305 284 грн 40 коп. Товароодержувач: Військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ( а. с. 91).
04.03.2023 представники ТОВ "Стартпром" і Військової частини НОМЕР_1 підписали видаткову накладну №4 на поставку напівпричіпа-цистерни у кількості 1 шт.  за ціною 2 305 284 грн 40 коп. (а. с. 95).
Згідно з актом приймання-передавання товару для перевезення від 04.03.2023, який є додатком №3 до Договору №821-22 (ЦЗ) від 20.12.2022, замовник передав постачальнику для перевезення до товароодержувача напівпричіп-цистерну у кількості 1 шт. вартістю 2 305 284 грн 40 коп. На вказаному акті наявна відмітка товароодержувача - Військової частини НОМЕР_2 про отримання товару 06.03.2023 (а. с. 96).
В матеріалах справи наявна копія листа  Військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2023, який адресований ТОВ "Стартпром", з вимогою про негайне повернення замовнику залишку попередньої оплати у сумі 1 189 715 грн 60 коп. (а. с. 97).
15.03.2023 ТОВ "Стартпром" здійснило повернення військовій частині коштів у розмірі               1 189 715 грн 60 коп. (а. с. 98).
За наведених обставин, Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувала та заявила до стягнення з відповідача 3% річних та пеню за порушення строку поставки товару та несвоєчасне повернення суми попередньої оплати.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги такі положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
У відповідності до ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Як убачається із встановлених обставини у цій справі, між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі Договору №821-22 (ЦЗ) про закупівлю напівпричепів-цистерн (НПЦ-30) від 20.12.2022, який за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст. 692 ЦК України).
Відповідно до  ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати  (ч. 2 ст. 693 ЦК України).
Згідно з ч. 3 ст. 693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.
Відповідно до ст.525 ЦК України зазначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, крім випадків передбачених законом або договором.
Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Суд апеляційної інстанції встановив, що за умовами п. 5.1. Договору, відповідач мав поставити товар в строк до 27.12.2022, однак, поставка фактично відбулася 06.03.2023, що підтверджується актом приймання-передавання товару для перевезення від 04.03.2023, з відміткою товароодержувача про отримання товару.
При цьому, судом враховано, що за змістом п. 5.5. Договору датою прийняття та передачі у власність товару вважати дату вказану уповноваженою особою товароодержувача та представника постачальника при отриманні товару в акт приймання-передавання товару для перевезення.
Доводи відповідача, що поставка товару відбулася 14.01.2023 не приймаються судом, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.
Між тим, 31.12.2022 між сторонами було укладено додаткову угоду №1-22 до договору про закупівлю напівпричепів-цистерн (НПЦ-30) №821-22 (ЦЗ), п. 4 якої передбачено, що постачальник зобов`язаний повернути невиконану суму попередньої оплати в розмірі                            1 189 715 грн 60 коп. на банківський рахунок замовника протягом 13 робочих днів з моменту підписання цієї додаткової угоди, при цьому сплатити штрафні санкції, які передбачені умовами договору. За п. 6 додаткової угоди від 31.12.2022, додаткова угода вступає в силу з моменту підписання сторонами та вважається невід`ємною частиною договору.
Тобто, ТОВ "Стартпром" зобов`язалося повернути кошти у сумі 1 189 715 грн 60 коп. (залишок попередньої оплати) у строк до 18.01.2023.
Як вказано вище, згідно із п. п. 7.6.-7.7. Договору у випадку перерахування замовником коштів на умовах передоплати та не виконання постачальником своїх зобов`язань за Договором, що призвело до його розірвання замовником, сума коштів, на яку не виконане зобов`язання, повертається замовнику протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня повідомлення замовником постачальника про розірвання Договору. У цьому випадку Сторони погоджуються, що у постачальника виникає перед Замовником відповідне грошове зобов`язання. Постачальник у відповідності до ч. 6 ст.231 Господарського кодексу України за весь час користування чужими коштами - з моменту отримання передоплати і до моменту отримання замовником зазначених грошових коштів, сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми передоплати, а також у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, зобов`язаний сплатити зазначену суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь цей період та три проценти річних від простроченої суми.
Оскільки відповідач не виконав свого зобов`язання щодо поставки товару у строк до 27.12.2022, апеляційний господарський суд погоджується із нарахуванням відсотків за користування чужими коштами у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму             3 495 000 грн за період з 28.12.2022 до 30.12.2022 (з 31.12.2022 - дія додаткової угоди до договору) та на суму 1 189 715,60 грн з 19.01.2023 (з врахуванням п. 4 Додаткової угоди від 31.12.2022) до 14.03.2023 (дата надходження коштів позивачу 15.03.2023), в загальному розмірі 103 999 грн               12 коп.
В той же час, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що користування коштами у період 22.12.2022 до 27.12.2022 було правомірним, оскільки попередня оплата в сумі          3 495 000 грн здійснена 21.12.2022 в рахунок майбутніх розрахунків за товар, який мав поставити відповідач до 27.12.2022, а вимогу про розірвання договору та повернення коштів військова частина не заявляла.
Крім того, суд бере до уваги, що аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17).
Верховний Суд у постанові від 03.03.2020 у справі №922/2220/19 зазначив, що грошовим є виражене в грошових одиницях зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.
За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 дійшла висновку, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України
В цій справі, у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем, у вигляді повернення суми попередньої оплати, на умовах, котрі узгоджені сторонами і на таке зобов`язання поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.
При цьому апеляційний господарський суд погоджується із розрахунком 3% річних та інфляційних, зробленому судом першої інстанції та із загальним розміром таких відсотків в сумі          6 239 грн 95 коп., а також 8 328 грн 01 коп. інфляційних.
Також, згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546 ЦК України).
За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно (ч. 1 ст. 551 ЦК України).
Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді, грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, штрафні санкції за порушення строків виконання зобов`язання застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг), а за порушення строків зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять пнів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України).
Відповідно до п. 7.2. Договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник (відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України) сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання зобов`язання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків  від вказаної суми.
Суд першої інстанції правомірно здійснив власний розрахунок пені за порушення строків поставки продукції, з врахуванням, як первісної ціни Договору, так і з врахуванням змін до неї внесеними Додатковою угодою, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 184 422 грн 76 коп.
В той же час, позивачем вірно обраховано штраф у розмірі 7% від вартості поставки товару за прострочення поставки понад 30 днів, а саме в сумі 161 369 грн 91 коп.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 184 422 грн 76 коп. пені та 161 369 грн 91 коп. штрафу за несвоєчасну поставку товару, а також 103 999 грн 12 коп. пені, 6 239 грн 95 коп. 3% річних, 8 328 грн 01 коп. інфляційних втрат за користування чужими грошовими коштами.
При цьому, суд враховує, що оскаржуючи рішення суду першої інстанції позивач не заперечує щодо розрахунків пені, відсотків річних та інфляційних, зроблених судом першої інстанції, не наводить свої власні контррозрахунки таких сум.
Апеляційний господарський суд, визначаючи розмір неустойки, відсотків річних та інфляційних, зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в цьому випадку - розрахунок), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Житомирської області від 06.09.2023 у справі № 910/6078/23 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) - без задоволення.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 06.09.2023 у справі № 910/6078/23 - без змін.
2. Справу №  910/6078/23 надіслати Господарському суду Житомирської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "06" грудня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Петухов М.Г. 

Суддя                                                                                              Гудак А.В.  

Суддя                                                                                              Мельник О.В.