ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" листопада 2023 р.           Справа№ 910/5799/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Гаврилюка  О.М. 
 
за участю секретаря судового засідання: Новосельцева О.Р.
представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Соборук Ю.Ф., Полич Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нефтьтранс" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2023
у справі №910/5799/23 (Суддя Васильченко Т.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нефтьтранс"
до Приватного акціонерного товариства "АТП "Атлант"
про стягнення 447 716,78 грн,-

                                                  ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Нефтьтранс" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства "АТП "Атлант"  (далі - відповідач) про стягнення 447 716,78 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно виконав взяті на себе зобов`язання за договором купівлі-продажу автомобіля №1252600006 від 16.08.2021, у зв`язку з чим, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 447  716,78 грн.

Короткий зміст рішень  господарських судів та мотиви їх прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 у справі №910/5799/23 у задоволенні позовних вимог  відмовлено.    
Відмовляючи у задоволенні позову судом зазначено, що матеріалами справи не підтверджується факт порушення відповідачем умов пункту 2.4.3 договору, правові підстави для застосування до нього відповідальності за порушення строків поставки, передбаченої пунктом 6.1 договору, відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "Нефтьтранс" звернулося до Північного    апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 та задовольнити позовні вимоги.    
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. 
     Також апелянт вважає доводи відповідача про неможливість виконання ним зобов`язань у зв`язку із затримкою доставки автомобіля ПРАТ «Автокапітал» є необгрунтованими та такими, що суперечать приписам цивільного законодавства, а долучені до матеріалів справи копії документів (лист від 12.05.2023 р. № 09/05 датою виготовлення автомобілю є 22.06.2022 р., транспортна накладна (CMR) № 378882 від 21.07.2022 р., митна декларація ДЕ UA209200/2022/014873, видаткова накладна №           1252600006 від 08.08.2022 р. про передачу автомобілю від ПРАТ «Автокапітал» до ПАТ «АТП-АТЛАНТ», акт № 1252600006 від 08.08.2022 р. про передачу автомобілю від ПРАТ «Автокапітал» до ПАТ «АТП-АТЛАНТ») не можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення умов договору.
Апелянт зазначає, що за умовами пункту 2.4.3 договору та пункту 4 специфікації термін поставки автомобіля становить 180 днів, при цьому заплановані строки виробництва впливають на конкретну дату готовності до передачі автомобіля в межах визначеного терміну, який дорівнює 180 днів. Будь-яких додаткових угод щодо перенесення строків поставки товару між сторонами не укладалось.
Скаржник також вказує, що акт приймання-передачі автомобіля від 09.08.2022, підписаний водієм Войстренко Ю.О., який діяв на підставі довіреності №16 від 08.08.2022, за змістом якої водій позивача не був уповноважений на вчинення будь-яких інших дій, окрім отримання товарно-матеріальних цінностей, повноваження щодо підписання правочинів, у тому числі погодження пункту 7 акту від 09.08.2022 не входило до його повноважень.
Апелянт наголошує, що, оскільки відповідно до договору № 1252600006 від 16.08.2021 термін передачі автомобіля становив 180 днів, який сплив 17 лютого 2022 року, а лист №142 про готовність до передачі було направлено позивачу 25.07.2022, то термін затримки виконання зобов`язання, встановленого п. п. 2.4.3. договору, склав 158 днів, а сума неустойки розраховується із сплачених коштів згідно з платіжних інструкцій.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу 

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, поданому до суду 20.11.2023, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без  їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. 
Крім того, відповідач вказує, що умовами пункту 2.4.3 договору строк виконання зобов`язання з передачі автомобіля визначено вказівкою на подію, яка має неминуче настати, а саме в залежності від запланованих строків виробництва. Тобто, на переконання відповідача, автомобіль мав бути поставлений позивачу після його виробництва та доставки в Україну дистребютером ПРАТ "Автокапітал", і саме із цими чинниками сторони пов`язують орієнтовний строк поставки - 180 днів. У свою чергу, відповідач, на виконання умов пункту 2.4.3 договору, повідомив позивача про готовність автомобіля до передачі листом №142 від 25.07.2022, а також здійснив фактичну передачу автомобіля позивачу за актом приймання-передачі №1252600006 від 09.08.2022, тобто на наступний день після отримання цього автомобіля за видатковою накладною №1252600006 від 08.08.2022 від дистриб`ютора ПРАТ "Автокапітал", у зв`язку з чим, на його думку, відсутні підстави вважати, що відповідач допустив прострочення поставки.
Відповідач також зазначає, що відповідно до п. 2.6 договору передача автомобіля покупцю здійснюється після зарахування коштів на поточний рахунок продавця в розмірі повної ціни автомобіля, визначеної відповідно до умов цього договору. При цьому, останній платіж у сумі 91 328,08 грн позивач здійснив 29.07.2022 платіжною інструкцією №559, а тому саме з часу проведення позивачем повної оплати вартості автомобіля у сумі 3 440 349,99 грн у відповідача виник обов`язок з його передачі.
    Також відповідач посилається на акт приймання-передачі автомобіля від 09.08.2022, згідно з пунктом 7 якого позивач підтвердив, що не має претензій до продавця стосовно строків передачі, якості та комплектації автомобіля,  що свідчить про обізнаність відповідача та погодження із орієнтованим строком передачі автомобіля у 180 днів з моменту його виробництва.
Крім того, відповідач звертає увагу, що водій ОСОБА_1 не був уповноважений на підписання акту приймання-передачі від 09.08.2022, оскільки відповідно до пункту 3.4 договору вручення автомобіля покупцю або іншій особі, яка пред`явила продавцю документи на отримання автомобіля, відбувається за актом прийому-передачі автомобіля після оплати повної ціни автомобіля покупцем. Пред`явлення документів на отримання автомобіля третьою особою є підтвердженням того, що ця особа є представником покупця і діє в його інтересах при отриманні автомобіля. Отже, оскільки водій ОСОБА_1 був уповноважений позивачем за довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (отримання автомобіля), а передача автомобіля згідно з умовами пункту 3.4 договору здійснюється шляхом підписання відповідного акту приймання-передачі, то відсутні підстави вважати, що у ОСОБА_1 були відсутні повноваження на підписання такого акту.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2023 для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5799/23.
05.10.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/5799/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нефтьтранс" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 та призначено розгляд апеляційної скарги на 13.11.2023.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2023 виправлено описку в ухвалі Північного апеляційного господарського суду  у даті призначення замість 13.11.2023 читати « 20.11.2023».

Явка учасників у судове засідання 

У судове засідання призначене на 20.112023 не зв`явився предтсавник позивача, про час та місце розгляду справи його повідомлено належним чином. Проте 17.11.2023 надав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, при цьому апеляційну апеляційну скаргу пітримав у повному обсязі та просив скасувати рішення суду першої інстаанції та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі.
Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника позивача у судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача.

Позиції учасників справи

Представники відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції 20.11.2023 заперечували проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просили її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

16.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нефтьтранс" (покупець, позивач) та Приватним акціонерним товариством "АТП "Атлант" (продавець, відповідач) укладено договір №1252600006, купівлі-продажу автомобіля (далі - договір), відповідно до умов якого продавець, керуючись рішенням покупця, який вибрав потрібний йому автомобіль, модель Mercedes-Benz Actros 1845 LS, замовлення №1252600006 на підставі представлених в салоні зразків йому продавцем, зобов`язується передати у власність покупцеві автомобіль, аналогічний вибраному, а покупець зобов`язується прийняти переданий автомобіль і оплатити його за ціною в розмірі та порядку, визначеному цим договором (пункт 1.1 договору).
Відповідно до пункту 2.1 договору автомобілем, який передається за цим договором, є дорожній транспортний засіб в кількості одна одиниця, зазначений у попередній специфікації, яка додається, та є невід`ємною частиною цього договору.
Пунктом 2.3 договору передбачено, що на підставі діючого реєстру цін на дату укладення цього договору продавцем визначається повна ціна автомобіля. Для покупця гарантується незмінність частини повної ціни автомобіля протягом строку дії рахунку-фактури за умови здійснення платежу належним чином. Якщо протягом строків дії рахунку-фактури покупцем не в повному обсязі та/або не належним чином виконано зобов`язання щодо оплати частини повної ціни автомобіля та/або продавцем змінено Реєстр цін до моменту виконання покупцем своїх зобов`язань з оплати в повному обсязі та належним чином, повна ціна автомобіля змінюється відповідно до нового Реєстру цін.
Згідно з визначенням термінів, які містяться в преамбулі договору, Реєстр цін -    документ у паперовому та/або електронному вигляді, в якому продавець визначає вартість одиниці автомобіля. Реєстр цін продавця формується на підставі фінансово - економічних чинників, що впливають на вартість автомобіля; повна ціна автомобіля - за цим договором визначається як сума грошових коштів, що відповідає ціні автомобіля в діючому Реєстрі цін продавця, на дату продажу. Остаточна (кінцева) повна ціна автомобіля у гривні сторонами визначається у додатковій угоді №1, яка укладатиметься сторонами на момент сплати покупцем повної ціни автомобіля згідно умов цього договору.
За умовами пункту 2.4 договору повна ціна одного автомобіля становить 3 470 398,84 грн, як еквівалент ціни в Євро за офіційним курсом української гривні до Євро, який встановлений Національним банком України (далі - НБУ) на день підписання сторонами цього договору та відповідає 110530,00 Євро. При цьому, до складу повної ціни автомобіля включено податок на додану вартість (20 відсотків), що становить 578 399,81 грн.
Пунктом 2.4.2 договору передбачено, що покупець протягом 1 банківського дня з моменту укладення цього договору, зобов`язується сплатити на поточний рахунок продавця частину повної ціни автомобіля у сумі 694 079,77 грн, що відповідає 22 106,00 Євро, за офіційним курсом української гривні до Євро, що встановлений Національним банком України (далі - НБУ) станом на день підписання цього договору та попередньої специфікації, в тому числі ПДВ - 115 679,97 грн.
Відповідно до умов пункту 2.4.3 договору орієнтовний термін передачі автомобіля за умов виконання покупцем положень даного договору становить 180 днів та визначається в залежності від запланованих строків виробництва. Точну дату готовності автомобіля до передачі покупцю продавець має повідомити додатково. Покупець, після письмового повідомлення продавця про готовність автомобіля до передачі, зобов`язаний протягом 1 (одного) банківського дня з моменту виставлення відповідного рахунку-фактури, сплатити на поточний рахунок продавця, вказаний у рахунку-фактурі, грошові кошти в розмірі різниці між повного ціною автомобіля та попередньою оплатою станом на день виписки рахунку-фактури. У випадку залучення банківського кредиту, оплата відбувається в терміни, визначені у рахунку - фактурі. Всі рахунки - фактури згідно цього договору повинні бути направлені продавцем в день їх виставлення електронним повідомленням на електронну адресу покупця ІНФОРМАЦІЯ_1 Продавець залишає за собою право зміни повної ціни автомобіля, що продається за цим договором, у разі зміни діючого Реєстру цін.
Повна ціна автомобіля відображається в специфікації, яка надається покупцю разом з рахунком-фактурою на оплату в розмірі різниці між повного ціною автомобіля та попередньою оплатою станом на день виписки специфікації та рахунку-фактури для сплати повної ціни автомобіля.
Згідно з пунктом 2.5 договору зобов`язання покупця з оплати автомобіля вважається виконаним належним чином за цим договором з моменту зарахування грошових коштів у розмірі повної ціни автомобіля, визначеної відповідно до умов цього договору, на поточний рахунок продавця. Момент зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, для цілей цього договору, є фактом здійснення оплати.
Відповідно до пункту 2.6 договору передача автомобіля покупцю здійснюється після зарахування коштів на поточний рахунок продавця в розмірі повної ціни автомобіля, визначеної відповідно до умов цього договору.
Місцем отримання автомобіля згідно з умовами FСА Інкотермс 2010 сторони визначили: м. Київ, вул. Пирогівський шлях, 167 а, або інше місце отримання та інші умови Інкотермс 2010, які визначаються сторонами у специфікації (пункт 2.7 договору).
При цьому, у пункті 2.9 договору сторони погодили, що рахунок-фактура вважається наданим продавцем покупцю: на виконання п.п. 2.4.2 цього договору - у день підписання цього договору і надається разом із цим договором;    на виконання п.п. 2.4.3 - у день повідомлення покупця про готовність до передачі автомобіля в розпорядження покупця тим самим способом, що і саме повідомлення; на виконання п. 4.5 - у день виставлення продавцем повторного рахунку-фактури; на виконання п.4.6 - у день виписки рахунку-фактури із зміненою частиною повної ціни автомобіля.
Відповідно до умов пункту 3.1 договору після передачі автомобіля за актом приймання-передачі та видатковою накладною, продавець втрачає право власності на автомобіль, а покупець приймає автомобіль у власність та без законодавчих обмежень користується та розпоряджається автомобілем та зобов`язаний зареєструвати автомобіль в уповноважених державних органах та оформити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль у порядку та в строки, визначені діючим законодавством України.                    
Ризики випадкової втрати й ушкодження автомобіля переходять від продавця до покупця з моменту підписання акту приймання-передачі автомобіля та видаткової накладної (пункт 3.2 договору).
Згідно з пунктом 10.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними своїх зобов`язань.
16.08.2021 між сторонами підписано специфікацію, яка є додатком №1 до договору, згідно з якою сторони погодили поставку автомобіля моделі "Сідловий тягач Mercedes-Benz Actros 1845 LS" (пункт 1 специфікації), умови оплати - передплата покупцем ціни автомобіля. Повна оплата за автомобіль сплачується до поставки автомобіля (пункт 2 специфікації), строк оплати - 1 банківський день від дати цієї специфікації (пункт 3 специфікації), орієнтовний строк поставки автомобіля - 180 днів (пункт 4 специфікації), повна ціна одного автомобіля становить 3 470 389,84 грн, як еквівалент ціни в Євро за офіційним курсом української гривні до Євро (пункт 9 специфікації).    
20.08.2021 на виконання умов пункту 2.4.2 договору відповідач виставив позивачу рахунок на оплату №645 від 20.08.2021 на суму 689 021,91 грн, який був оплачений позивачем на підставі платіжної інструкції №355 від 20.08.2021 на суму 689 021,91 грн.
17.02.2022 відповідач листом №56 повідомив позивача про те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору орієнтований термін постачання, який вказаний в пункті 2.4.3 договору, переноситься на більш пізню дату. Орієнтований термін виходу автомобіля з виробництва на заводі виробника запланований на 30.03.2022.    Зміна термінів виробництва пов`язана з глобальною світовою проблемою з постачанням комплектуючих до електронних блоків (напівпровідників) автомобіля.
30.05.2022 листом №84 відповідач додатково повідомив позивача про те, що відповідно до підписаного між сторонами договору орієнтований термін постачання, який вказаний в пункті 2.4.3 договору, переноситься на більш пізню дату. Орієнтований термін виходу автомобіля з виробництва в Німеччині на заводі виробника запланований на кінець червня 2022 року. При цьому, відповідач повідомив позивача про збільшення діючого реєстру цін від заводу виробника та нову вартість автомобіля - 118 032,00 Євро, у зв`язку з чим, просив протягом дня повідомити про рішення покупця щодо вказаних змін та що у разі неповідомлення автомобіль буде виставлений у вільний продаж іншим клієнтам.
03.06.2022 на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату №199 від 03.06.2022 на суму 1 900 000,00 грн позивач перерахував на банківський рахунок продавця грошові кошти в сумі 1 900 000,00 грн платіжною інструкцією №515 від 03.06.2022.
29.06.2022 на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату №298 від 29.06.2022 на суму 300 000,00 грн позивач перерахував на банківський рахунок продавця грошові кошти в сумі 300 000,00 грн платіжною інструкцією №544 від 29.06.2022.
06.07.2022 на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату №355 від 06.07.2022 на суму 160 000,00 грн позивач перерахував на банківський рахунок продавця грошові кошти в сумі 160 000,00 грн платіжною інструкцією №548 від 06.07.2022.
18.07.2022 на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату №437 від 18.07.2022 на суму 372 618,35 грн позивач перерахував на банківський рахунок продавця грошові кошти в сумі 300 000,00 грн. платіжною інструкцією №555 від 18.07.2022.
25.07.2022 відповідач листом №142 повідомив позивача, що згідно з підписаним сторонами договору, автомобіль в кількості 1 одиниця знаходиться на складі в м. Львів вул. Городоцька, 282 та готовий для передачі покупцю. Також цим листом повідомлено про необхідність, згідно з умовами пункту 2.4.3 договору сплатити грошові кошти в розмірі різниці між повною ціною та сплаченим авансом.
29.07.2022 на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату №466 від 29.07.2022 на суму 91 328,08 грн позивач перерахував на банківський рахунок продавця грошові кошти в сумі 91 328,08 грн платіжною інструкцією №559 від 29.07.2022.
При цьому заперечень щодо порядку зарахування здійсненої позивачем оплати від відповідача до суду не надходило.
Станом на час розгляду даної справи доказів наявності претензій відповідача як постачальника з питань здійснення позивачем як покупцем повної та своєчасної оплати за автомобіль та/або наявного спору щодо стягнення заборгованості з позивача в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин, відповідно до укладеного між сторонами договору позивачем виконані прийняті на себе зобов`язання згідно умов договору щодо оплати повної ціни автомобіля, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідних платіжних інструкцій.
У свою чергу, продавець зобов`язаний після зарахування в порядку передоплати повної ціни автомобіля, в розмірі, визначеному цим договором, на поточний рахунок продавця, передати покупцю автомобіль, якість, якого повинна відповідати вимогам відповідних стандартів (пункт 4.1.2 договору); оформити акт приймання-передачі автомобіля покупцю в день передачі автомобіля (пункт 4.1.3 договору); у разі проведення покупцем оплати належним чином, згідно із п.п. 2.4.2, 2.4.3 чи п. 4.5, 4.6 цього договору, видати покупцю автомобіль у строк, визначений п.п. 2.4.3 цього договору (пункт 4.1.5 договору).
Таким чином, у зв`язку з виконанням позивачем обов`язків в частині оплати    повної ціни автомобіля, у відповідача виник обов`язок передати позивачу автомобіль у строк, визначений пунктом 2.4.3 договору.
Як зазначає позивач у позовній заяві, оскільки відповідно до умов пункту 2.4.3 договору термін передачі автомобіля становив 180 днів, відповідач зобов`язаний був видати позивачу автомобіль у строк до 17 лютого 2022 року.    
Втім, відповідач повідомив позивача про готовність автомобіля до передачі лише 25.07.2022 листом № 142 та передав позивачу обумовлений договором автомобіль лише 09.08.2022 на підставі акту передачі-приймання №1252600006, згідно з яким продавець передав, а покупець отримав автомобіль вантажний марки Mercedes-Benz Actros 1845 LS за ціною 3 440 349,99 грн. За фактом передачі автомобіля між покупцем та продавцем складено та підписано видаткову накладну №1252600006 від 09.08.2022.
Відповідно до умов пункту 6.1 договору у разі не виконання пункту 2.4.3 цього договору з вини продавця, покупець має право зобов`язати продавця на підставі письмової претензії сплатити неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми сплачених коштів за автомобіль, визначеної у пункті 2.4 цього договору, за кожний день прострочення, але не більше ніж 20% від суми сплачених коштів за автомобіль, або вимагати розірвання цього договору з поверненням раніше внесених коштів.
У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язання в частині дотримання встановленого договором строку передачі автомобіля, позивачем 07.11.2022 було направлено на адресу відповідача претензію № 07/11 від 07.11.2022 про сплату неустойки за договором у сумі 385198,28 грн, нарахованої на підставі пункту 6.1 договору.
Однак, відповідач нараховані штрафні санкції не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до   статті 509 Цивільного кодексу України та  статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до статей  525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до частини 1  статті 712 Цивільного кодексу України  за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).
В силу приписів  статті 663 Цивільного кодексу України  продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень  статті 530 цього Кодексу.
Пунктом 2.4.3 договору встановлено, що орієнтовний термін передачі автомобіля за умов виконання покупцем положень даного договору становить 180 днів та визначається в залежності від запланованих строків виробництва. Точну дату готовності автомобіля до передачі покупцю продавець має повідомити додатково.
Позивач вважає, що умовами пункту 2.4.3 договору термін виконання зобов`язання відповідача визначено в межах 180 днів з дати укладання договору, при цьому    заплановані строки виробництва впливають на точну дату готовності автомобіля до передачі в межах терміну поставки, який дорівнює 180 днів.
Таким чином, на переконання позивача, оскільки відповідно до договору термін передачі автомобіля, який становить 180 днів, сплив 17.02.2022 року, а лист відповідача №142 про готовність до передачі автомобіля було направлено позивачу лише 25.07.2022, то термін затримки відповідачем виконання зобов`язання, визначеного пунктом 2.4.3 договору, складає 158 днів.    
Відповідно до  статті 253 Цивільного кодексу України  перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно з частинами 2, 3  статті 251 Цивільного кодексу України  терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.    Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Статтею 252 Цивільного кодексу України  встановлено, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Водночас відповідно до частини 1  статті 530 Цивільного кодексу України  передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Тобто, вказана норма передбачає як безпосереднє встановлення строку (терміну) виконання зобов`язання, так і визначення цього строку вказівкою на певну подію, яка неминуче має настати.
Згідно із  статтею 626 ЦК України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Статтею 627 ЦК України  передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частина третя  статті 6 ЦК України)
Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).
Принцип свободи договору відповідно до статей  6,  627 ЦК України  є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.
У пункті 2.4.3 договору сторони визначили орієнтовний термін виконання відповідачем зобов`язання з передачі автомобіля, який становить 180 днів, та який залежить від запланованих строків виробництва за умови виконання позивачем умов цього договору.
Отже, відповідно до умов пункту 2.4.3 договору строк виконання зобов`язання продавця з передачі автомобіля визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, та такою подією є готовність автомобіля після його виробництва заводом-виробником. Тобто договором чітко визначено, що термін виконання зобов`язань з передачі автомобіля напряму залежить від строків його виробництва заводом-виробником, а також від виконання позивачем зобов`язань з повної оплати автомобіля.
З аналізу положень пункту 2.4.3 договору в сукупності з нормами чинного законодавства вбачається, що даним пунктом не визначено дату, від якої відраховується період поставки у 180 днів, а тому, з урахуванням наявного у договорі застереження, яке узгоджено сторонами, про заплановані строки виробництва, початком відліку часу з передачі автомобіля слід вважати дату закінчення виробництва автомобіля. Після настання цієї дати та протягом наступних 180 днів сторони зобов`язані виконати свої зобов`язання за договором - відповідач має повідомити позивача про точну дату готовності автомобіля до передачі, а позивач - сплатити грошові кошти в розмірі різниці між повною ціною автомобіля та вже сплаченою попередньою оплатою.
З урахуванням наведених норм Закону відповідна умова договору, зазначена у пункті 2.4.3 договору, є узгодженою сторонами, обов`язковою і правомірною у розумінні    приписів  статті 204 ЦК України, з урахуванням відсутності в матеріалах справи відомостей про припинення дії згаданого пункту договору, зміни його або про визнання його недійсним у судовому порядку.
Cудом першої інстанції встановлено, що відповідач не є безпосереднім виробником товару, а виробництво замовленого позивачем автомобіля марки Mercedes-Benz Actros здійснюється компанією DAIMLER AG (Німеччина). На підтвердження даних обставин відповідачем надано лист дистрибютера ПРАТ "Автокапітал" №09/05 від 12.05.2023, згідно з яким автомобіль Mercedes-Benz Actros був виготовлений виробником компанією DAIMLER AG 22.06.2022, копію міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №378882 та митної декларації ДЕ №UА209200/2022/014873, згідно з якими автомобіль 18.07.2022 був переданий    компанією-виробником перевізнику для доставки на адресу дистрибютера ПРАТ "Автокапітал" та прибув на територію України 21.07.2022, а також видаткову накладну №1252600006 від 08.08.2022 про передачу автомобіля від дистрибютера ПРАТ "Автокапітал" до ПАТ "АТП-Атлант".
Також, як встановлено судом, на виконання умов пункту 2.4.3 договору, відповідач повідомив позивача про готовність автомобіля до передачі листом №142 від 25.07.2022, а також здійснив фактичну передачу автомобіля позивачу за актом приймання-передачі №1252600006 від 09.08.2022, тобто на наступний день після отримання цього автомобіля за видатковою накладною №1252600006 від 08.08.2022 від дистрибютера ПРАТ "Автокапітал", у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що відповідач допустив прострочення поставки.
Водночас суд зауважує, що відповідно до пункту 2.6 договору передача автомобіля покупцю здійснюється після зарахування коштів на поточний рахунок продавця в розмірі повної ціни автомобіля, визначеної відповідно до умов цього договору.
Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж у сумі 91 328,08 грн відповідач здійснив 29.07.2022 платіжною  інструкцією №559, а тому саме з часу проведення позивачем повної оплати вартості автомобіля у сумі 3  440 349,99 грн у відповідача виник обов`язок з його передачі.    
При цьому, позивач отримуючи листи від відповідача про перенесення дати виробництва автомобіля, жодного разу не висловив зауважень щодо строків поставки автомобіля і в пункті 7 акту приймання-передачі автомобіля від 09.08.2022 підтвердив, що не має претензій до відповідача стосовно строків передачі, якості та комплектації автомобіля, що, на думку колегії суддів, свідчить про те, що позивач був обізнаний та фактично погоджувався із орієнтованим строком передачі автомобіля у 180 днів з моменту його виробництва.
Доводи позивача, що водій ОСОБА_1 не був уповноважений на підписання акту приймання-передачі від 09.08.2022 колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи,  акт приймання-передачі від 09.08.2022 був підписаний водієм позивача Войстренком Ю.О., який діяв на підставі довіреності №16 від 08.08.2022, згідно    якої ОСОБА_1 був уповноважений позивачем на отримання від ПРАТ "АТП "Атлант" за    договором купівлі-продажу №1252600006 від 16.08.2021 автомобіля модель Mercedes-Benz Actros 1845 LS.
Оскільки водій ОСОБА_1 був уповноважений позивачем зазначеною довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (отримання автомобіля), а передача автомобіля згідно із умовами пункту 3.4 договору здійснюється шляхом підписання відповідного акту приймання-передачі, то у суду відсутні підстави вважати, що у нього були відсутні повноваження на підписання такого акту.
Згідно з частиною 1  статті 216 Господарського кодексу України  учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (частина 2  статті 216 Господарського кодексу України).
Відповідно до положень частин 1, 4  статті 217 Господарського кодексу України  господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.
Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. (стаття 218 Господарського кодексу України).
Частиною 1  статті 230 Господарського кодексу України  встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з пунктом 1 статті  546, статті  547 Цивільного кодексу України  виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1  статті 548 Цивільного кодексу України).
У відповідності до  статті 549 Цивільного кодексу України  неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
При цьому, пеня може бути встановлена для забезпечення будь-якого договірного зобов`язання (як грошового, так і негрошового), оскільки вона належить до штрафних санкцій.
Частиною 4  статті 231 Господарського кодексу України  встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Верховний Суд у постановах від 14.12.2021 у справі №910/7841/20 та від 25.06.2018 року у справі №912/2483/17 зазначив, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання.
Сторонами в пункті 6.1 договору визначено, що у разі не виконання пункту 2.4.3 цього договору з вини продавця, покупець має право зобов`язати продавця на підставі письмової претензії сплатити неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми сплачених коштів за автомобіль, визначеної у пункті 2.4 цього договору, за кожний день прострочення, але не більше ніж 20% від суми сплачених коштів за автомобіль, або вимагати розірвання цього договору з поверненням раніше внесених коштів.
Таким чином підставою для притягнення відповідача до відповідальності    за порушення строків поставки товару, яку передбачено сторонами у пункті 6.1 договору, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, тобто невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, а саме умов пункту 2.4.3 договору щодо строку поставки, що, у даному випадку, судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції, що матеріалами справи не підтверджується факт порушення відповідачем умов пункту 2.4.3 договору, тому правові підстави для застосування до нього відповідальності за порушення строків поставки, передбаченої пунктом 6.1 договору, відсутні.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову позивачу у задоволенні позову, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Нефтьтранс" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 у справі №910/5799/23 задоволенню не підлягає. Рішення  Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 у справі №910/5799/23 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
                 Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

           1. Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Нефтьтранс" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2023
у справі №910/5799/23 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 у справі №910/5799/23  залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нефтьтранс".
4. Матеріали справи №910/5799/23 повернути до Господарського суду міста Києва.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 

          Повний текст постанови підписано 27.11.2023.

Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                О.М. Гаврилюк