УХВАЛА
12 грудня 2023 року
м. Київ
справа № 623/4675/19
провадження № 61-15139ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за позикою,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 12 724,64 доларів США, що еквівалентно сумі у розмірі 307 481 грн 54 коп., згідно з офіційним курсом Національного банку України, станом на час звернення до суду.
Заочним рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговими розписками від 02 березня 2018 року та від 23 лютого 2018 року у розмірі 202 627 грн 56 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за борговою розпискою від 23 лютого 2018 року у розмірі 9 400 доларів США. Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2020 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
18 жовтня 2023 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить зазначене судове рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, мотивовано тим, що оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції направлено на його адресу у належному порядку не було, ОСОБА_1 його отримав лише 03 жовтня 2023 року, після звернення до апеляційного суду. В якості доказів, на підтвердження зазначених обставин, заявник надав до касаційної інстанції лист апеляційного суду від 27 вересня 2023 року, у додатку якого містилась постанова Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року. Однак Верховний Суд вважає, що зі змісту наданого листа апеляційного суду не вбачається інформація щодо дати первинного отримання копії оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від  07 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
На усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 листопада 2023 року заявник направив до суду запитувані матеріали.
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та  резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Перевіривши підстави пропуску строку на касаційне оскарження суд вважає, що заявлене клопотання про поновлення цього строку підлягає задоволенню.   
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Підставою касаційного оскарження указаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 24 травня 2022 року у справі № 159/1519/21, від 20 листопада 2020 року у справі № 484/2410/15 тощо, що передбачають вимоги пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.?
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 397 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року.
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Ізюмського міськрайонного  суду Харківської  області цивільну справу № 623/4675/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за позикою.
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                     О. В. Білоконь
 
                                                                                                              Н. Ю. Сакара