УХВАЛА

06 грудня 2023 року 
м. Київ

справа №380/17223/22
адміністративне провадження № К/990/37383/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М.,  Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу Львівської митниці
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року
на   постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року та додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року
у справі №380/17223/22
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Львівської митниці Державної митної служби України
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України (далі - Львівська митниця, відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати наказ про його звільнення, поновити на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Мостиська" Львівської митниці та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2022 року по дату прийняття рішення у справі.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року, позовні вимоги були задоволені повністю.
Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року, заяву представниці позивача задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 10000,00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року заяву представниці позивача ОСОБА_1 - Цимбала Ірини Зіновіївни про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідачем через систему «Електронний суд» подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2023 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для надання документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі.
На виконання цієї ухвали, скаржник направив до суду заяву про продовження строк для усунення недоліків, яка обґрунтована тим, що заявник є суб`єктом владних повноважень який фінансується за рахунок Державного бюджету України. Зазначає, що в умовах воєнного стану в України, у зв`язку з ненадходженням достатньої суми коштів на рахунок скаржника для сплати судового збору із Державного бюджету України, у митного органу відсутні кошти на сплату судового збору.
Проаналізувавши заявлене скаржником клопотання Верховний Суд прийшов до таких висновків.
Згідно з частиною другою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Продовженням строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була вчинена у встановлений судом строк.
Згідно до частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в клопотанні про продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно можна встановити існування обставин, зазначених у заяві.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідач, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене її фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для продовження строку для усунення недоліків.
Таким чином, особа, яка звертається до суду касаційної інстанції, повинна дотримуватися вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги та вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання такого обов`язку.
Подані заявником докази не містять безсумнівних відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок скаржника, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж нового строку. 
Принагідно, суд зазначає, що сплата судового збору не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
З урахуванням наведеного, підстави для задоволення клопотання відповідача про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги відсутні.
При цьому, Суд зауважує, що указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Отже, лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для невиконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху щодо сплати судового збору для органу державної влади, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на роботу цього державного органу.
Поряд з цим, Верховний Суд зазначає, що питання продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору у випадку невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у клопотанні скаржника. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору у всіх абсолютно випадках.
До того ж, у поданому скаржником клопотанні, окрім посилання на скрутний майновий стан та введення воєнного стану в Україні не зазначається про вжиті ним заходи задля сплати у цій справі суми судового збору у встановлений в ухвалі суду строк. Тобто відсутні належні обґрунтування підстав для продовження строку для сплати судового збору і не надано відповідні докази.
Верховний Суд також вважає, що у скаржника було достатньо часу для сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі та надання платіжного документа про таку сплату, а тому вищенаведені у клопотанні обставини не можуть бути підставою для продовження строку на усунення недоліків, які стали підставою для залишення касаційної скарги без руху. Крім того, відповідно до статті 45 КАС України, зловживання процесуальними правами не допускається.
Таким чином, Суд дійшов висновку, що клопотання скаржника про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги задоволенню не підлягає.
Отже, недоліки касаційної скарги у межах наданого строку на їх усунення не усунуто, а тому така касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З огляду на наведене, подана у цій справі касаційна скарга підлягає поверненню її заявнику.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 251, 330, 328, 332 КАС України, Суд -
УХВАЛИВ:
1. Відмовити Львівській митниці у задоволені клопотання про продовження строку для усунення недоліків.
2. Касаційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року на  постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року та додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року у справі №380/17223/22 - повернути скаржнику.
3. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
4. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Судді 	 А.В. Жук  	
          	 Ж.М. Мельник-Томенко   Н.М. Мартинюк