КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне  провадження:                                                   Доповідач - Ратнікова В.М.
33/824/4928/2023
 
                                       П О С Т А Н О В А
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
        м. Київ                                                                                  Справа №756/8792/23
 
22 листопада 2023 року  Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.
 
при секретарі- Смолко А.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Нечваля Яна Володимировича  на постанову  Оболонського районного суду м. Києва від  18 вересня  2023 року  в справі про адміністративне правопорушення  за  ч.1 ст. 130  КУпАП відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
в с т а н о в и в:
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року притягнуто ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене  ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього штраф на користь держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  в дохід держави 536 грн. 80 коп. судового збору.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 27 вересня 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Нечваль Ян Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Оболонського районного  суду  м. Києва  від 18 вересня  2023 року та закрити провадження у справі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак відмовився підписувати інформовану добровільну згоду, у зв`язку із тим, що там було вказано про згоду на лікування.
Звертає увагу суду на те, що добровільна інформована згода, яку відмовився підписувати ОСОБА_1 , затверджена наказом МОЗ від 14.02.2012 №110 та має назву форма № 003-6/о «Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення і на присутність або участь учасників освітнього процесу». Відповідно до норм чинного законодавства, водій не повинен підписувати жодних документів для проходження огляду на стан сп`яніння, однак єдине що необхідне для такого огляду є направлення, яке складається працівниками поліції.
Зазначає, що ОСОБА_1 не був пацієнтом, який добровільно звернувся до закладу охорони здоров`я для проведення діагностики та лікування, а був доставлений працівниками поліції за направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Такий огляд був обов`язком ОСОБА_1 відповідно до п.2.5 ПДР, а не його добровільним зверненням. З огляду на вищевикладене, зазначає що  жодна норма законодавства не зобов`язувала ОСОБА_1 заповнювати дану форму і не надавало підстав лікарю КМКНЛ «Соціотерапія» відмовляти в проведенні огляду у випадку не підписання інформованої добровільної згоди ОСОБА_1 .
Вважає дії працівників поліції та лікаря-нарколога щодо змушування ОСОБА_1 підписати інформовану добровільну згоду є незаконними. Не підписання вказаної згоди не є порушенням порядку проходження огляду на стан сп`яніння відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, а тому дії ОСОБА_1 не містять складу вказаного адміністративного правопорушення.
Вказує на те, що висновки суду першої інстанції щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога є неправомірними, не  ґрунтуються на повному, всебічному, об`єктивному дослідженні всіх обставин справи та не спростовують аргументів сторони захисту.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Нечваль Ян Володимирович  повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили  її задовольнити.
Представник Київської міської прокуратури  в судове засідання апеляційного суду повторно не з`явився, про день та час розгляду справи прокуратура повідомлена у встановленому порядку, участь свого представника в судовому засіданні не забезпечила, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.  
Заслухавши доповідь судді  Ратнікової В.М.,  пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції  посилався на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення є доведеною.
Суд апеляційної інстанції  не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за  відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у  встановленому  порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями частин 2,3 ст. 266 КУпАП Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного  сп`яніння   є підставою для притягнення  його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 501708, складеного інспектором  ВБДР УПП в м. Києві поліції Діхтяр Денисом Анатолійовичем, 26 червня  2023 року, о 15 год. 50 хв., в м.Києві, на вул. Новокостянтинівська, 4-в, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, відсутність реакції зіниць очей. Від огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1   у встановленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Із постанови про накладення адміністративного  стягнення у справі про   адміністративне правопорушення  у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7233584 вбачається, що 26 червня 2023 рокув м. Київ, на вул.Новокостянтинівська, 4-в ОСОБА_1 керував транспортним засобом при цьому не користувався засобами пасивної безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР. Також на автомобілі покажчики повороту змінені з жовтого кольору на червоний, що є порушенням ДСТУ 3649-2010 п.6.1.5.Чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.
        Ухвалюючи оскаржувану постанову суд першої інстанції не в повній мірі  дослідив матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, та відео з боді камери працівника поліції. В протоколі ААД № 501708 у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згоден, наркотиків не вживає, огляд пройти хотів та говорив про це. Від проходження огляду не відмовлявся, відмовився лише підписати добровільну згоду, адже у такій згоді було написано, що він має дати згоду на лікування, однак на жодне лікування згоди не дає.
           Окрім того, даний факт підтверджується і дослідженим в судовому засіданні відеозаписом із боді камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1   погодився проїхати до лікаря-нарколога з метою проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Під час перебування у лікаря-нарколога останньому було запропоновано підписати інформовану добровільну згоду. На запитання працівника поліції, чи дає ОСОБА_1 згоду на проведення огляду, на що останній відповів, що від проходження огляду не відмовляється, однак підписувати згоду не буде.(14:46). Без підписання такої добровільної згоди лікар нарколог  відмовився проводити огляд  ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що не підписання   ОСОБА_1 інформованої добровільної згоди не є порушенням порядку проходження огляду на стан сп`яніння, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.
Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктами 7 та 14 визначені випадки за якими проведення лабораторних досліджень біологічного середовища або крові є обов`язковим, це: на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини; якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.
Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункти 8, 9 Інструкції).
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В проведенні такого огляду в медичному закладі  йому було відмовлено з тих підстав що він не погодився заповнювати та підписувати форму первинної облікової документації № 003-6/о " Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування, на проведення операції та знеболення і на придатність або участь учасників процесу" (далі- Форма).
Проте, наведеною нормою Інструкції не передбачений обов`язок особи, яка проходить огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі за направлення поліцейського,  заповнювати та підписувати вказану форму добровільної згоди .
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5) (пункти 15, 16,17, 19, 20, 21 Інструкції).
Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування, на проведення операції та знеболення є формою первинної облікової документації № 003-6/о, яка затверджена наказом МОЗ України № 110 від 14 лютого 2012 року. У відповідності з п. 2 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003-6/о «Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення», затвердженої наказом МОЗ України № 110 від 14 лютого 2012 року, заповнюється пацієнтом, який звернувся в заклад охорони здоров`я та дає згоду на проведення йому діагностики та лікування, у разі необхідності на оперативне втручання та знеболення. Це здійснюється у присутності лікуючого лікаря даного закладу охорони здоров`я.
Згідно з п. 5 Інструкції форму № 003-6/о можна використовувати в медичній карті амбулаторного хворого (форма № 025/о) або медичній карті стаціонарного хворого (форма № 003/о), що затверджені цим же наказом, а також у медичній карті переривання вагітності (форма № 003-1/о) та історії пологів (форма № 096/о), затверджених наказом МОЗ України № 184 від  26 липня 1999 року.
Однак, ОСОБА_1 не був пацієнтом, який звернувся до закладу охорони здоров`я для проведення діагностики та лікування, а був доставлений працівниками поліції за направленням на  проведення його огляду як водія транспортного засобу, з метою виявлення стану наркотичного  сп`яніння, а тому ніщо не зобов`язувало його заповнювати цю форму і не надавало підстав лікарю відмовляти в проведенні вищевказаного огляду.
Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 501708 складений з порушенням вимог чинного законодавства, а ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку не відмовлявся і докази, які б доводили його винуватість у вчиненні даного правопорушення, відсутні.
За таких обставин, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, що призвело до помилкового висновку щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey,     п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Оболонського районного  суду  м. Києва   від  18 вересня  2023 року  про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі    ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасуванню, а провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого   ч.1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Нечваля Яна Володимировича  задовольнити.
Постанову Оболонського районного  суду  м. Києва   від  18 вересня  2023 року скасувати.
Провадження у справі  про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити  на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя: