П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
  05 жовтня 2023 року                                                                                  м. Київ
 
                                                                                                  Справа № 2-3205/2010
Апеляційне провадження №22-ц/824/10546/2023
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:            судді-доповідача:                 Соколової В.В.
                          суддів:                                   Верланова  С.М., Поліщук Н.В.
                          за участю секретаря             Федорчук Я.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва, постановлену під головуванням судді Миколаєць І.Ю., 01 листопада 2021 року у м. Києві, дата складення повного тексту ухвали не зазначена, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну стягувача у виконавчому листі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 
 
В С Т А Н О В И В
 
У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (далі - ТОВ «ФК «Гефест») звернулася до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі.
В обґрунтування заяви ТОВ «ФК «Гефест» посилалося на те, що 05 жовтня 2010 року заочним рішенням у справі № 2-3205/2010 задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 11312033000.
08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 11312033000 та ОСОБА_2 за договором поруки.
14 червня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Гефест» перейшло право вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
У зв`язку із викладеним, заявник просив замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Гефест» щодо виконання виконавчих листів № 2-3205/2010, виданих Святошинським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Гефест» про заміну стягувача у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони на його правонаступника, суд першої інстанції виходив із того, що аналогічні до поданої 01 жовтня 2021 року представником ТОВ «ФК «Гефест» заяви вже були розглянуті Святошинським районним судом м. Києва, а тому суд позбавлений можливості вирішити заяву про заміну сторони стягувача, оскільки вирішення такого питання фактично призвело б до повторного розгляду такої заяви, що по своїй суті за цих обставин можливо лише в рамках апеляційного провадження.
 
Не погодилось із вказаною ухвалою суду ТОВ «ФК «Гефест», представником товариства подано апеляційну скаргу, в якій він вказує на те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Гефест» про заміну стягувача у виконавчому листі, обґрунтовуючи це тим, що правонаступник стягувача уже звертався до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, однак ТОВ «ФК «Гефест» зазначає, що попередні заяви були залишені без задоволення з підстав відсутності доказів для поновлення строку. Однак, вказане не позбавляє права на повторне звернення. 01 жовтня 2021 року ТОВ «ФК «Гефест» було подано заяву про заміну стягувача у виконавчому листі, та зазначені підстави на яких ґрунтується заява, які є іншими ніж ті, які містились в заявах щодо яких винесено ухвали в даній справі. Відмінність підстав на яких ґрунтується заява в даному провадженні, полягає в тому, що вона містить докази та обставини, які не були предметом дослідження в передніх заявах.
На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про задоволення заяви ТОВ «ФК «Гефест» про заміну стягувача  у виконавчих листах.
 
Вказана судове рішення вже було предметом розгляду судів апеляційної та касаційної інстанції.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року було задоволено апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Гефест».
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2021 року скасовано.
Задоволено заяву ТОВ «ФК «Гефест» про заміну сторони на його правонаступника.
Замінено ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Гефест» у цивільній справі № 2-3205/2010 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 11312033000.
Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року постанову Київського апеляційного суду від  10 серпня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Суд касаційної інстанції вказав на те, що суди попередніх інстанцій у цій справі не з`ясували, чи видавався виконавчий лист на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2010 року у справі № 2-3205/2010, чи пред`являвся він до виконання та, у разі пред`явлення виконавчого листа до виконання, які були наслідки завершення виконавчого провадження (закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого листа без виконання).
Отже, враховуючи, що суд апеляційної інстанції у межах повноважень та розгляду, передбачених статтею 367 ЦПК України, не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, порушив норми процесуального права, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
При новому розгляді справи в судовому засіданні апеляційного суду участь приймала представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, підтримала висновки суду першої інстанції, просила врахувати висновок Верховного Суду у цій справи, у зв`язку з чим апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
ТОВ «ФК «Гефест» свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення судового повідомлення на електронну адресу, що в силу ч.ч.6,8 ст.128 ЦПК України, є належним повідомленням. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явися, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судового повідомлення на відому суду адресу місця проживання, причини неявки суду не повідомив.
Тому керуючись положеннями ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Перевіряючи обставини справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
 
Судом встановлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2010 року стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 11312033000 у розмірі 549 430,63 грн, державне мито у розмірі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду у розмірі 30,00 грн /т.1 а.с.77-79/.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2011 року було залишено без розгляду апеляційні скарги, подані особами, які не брали участі у розгляді справи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /т.1 а.с.133-134/.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2011 року ухвала Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2011 року залишена без змін /т.1 а.с.158/.
08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 11312033000 та ОСОБА_2 за договором поруки від 07 березня 2008 року № 186357 /т.1 а.с.166-169/.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 травня 2013 року відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні заяви про заміну кредитора його правонаступником та видачу виконавчого листа у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості /т.1 а.с.190/. Ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалась.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні заяви про заміну кредитора його правонаступником, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Ухвала суду мотивована тим, що позивач не одержував оригінал виконавчого листа та відсутні дані про пред`явлення його до виконання, а тому підстав для видачі дублікату виконавчого листа не вбачається. Щодо заміни стягувача суд послався на те, що вказане питання вже вирішувалось і ухвала суду не оскаржувалась /т.2 а.с.12-14/. Ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалась.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2018 року відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Ухвала суду мотивована тим, що позивач не одержував оригінал виконавчого листа та відсутні дані про пред`явлення його до виконання, а тому підстав для видачі дублікату виконавчого листа не вбачається. Щодо заміни стягувача суд послався на те, що вказана питання вже вирішувалось і ухвала суду не оскаржувалась /т.2 а.с.38./ Ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалась.
Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 14 червня 2019 року № 1517/К право вимоги за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 11312033000 від ПАТ «Дельта Банк» перейшло до ТОВ «ФК «Гефест» /т.2 а.с. 46-51/.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року відмовлено ТОВ «ФК «Гефест» у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», не надало суду належні та допустимі докази про відкрите виконавче провадження по виконанню рішення Святошинського райсуду м. Києва від 05 жовтня 2010 року, належні докази про купівлю-продаж майнових прав саме за кредитним договором укладеним між банком та позичальником, у якому просять суд замінити сторону /т.2 а.с.66-67/.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року відмовлено ТОВ «ФК «Гефест» у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Ухвала суду мотивна тим, що виконавчий лист на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2010 року не видавався. Таким чином, відсутні підстави для заміни стягувача у виконавчому листі. /т.2 а.с.124/ Ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалась.
У жовтні 2021 року ТОВ «ФК «Гефест» знову звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, в якій просило замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Гефест» у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
До вказаної заяви були долучені: копія договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»; копія договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 14 червня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Гефест» та квитанція про здійснення платежу та цим договором.
 
Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Таким чином, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.
Згідно із частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником, і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.
Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №910/10031/13 та
від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.
У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження
№ 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.
У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила (пункти 27-130), що реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
 
З наведених обставин вбачається, що  рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2010 року стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 11312033000 у розмірі 1549430,63 грн, державне мито у розмірі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду у розмірі 30,00 грн. Вказане рішення суду учасниками справи не оскаржувалось та набрало законної сили.
Разом з тим, як встановлено постановленими у цій справі ухвалами, позивач не одержував оригінал виконавчого листа та відсутні дані про пред`явлення його до виконання.
До заяви, що була предметом даного розгляду, заявником не надано даних про отримання виконавчого документу, про відкрите виконавче провадження, не було здійснено заяву про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.   
 Апеляційним судом здійснена перевірка за відкритими даними Автоматизованої системи виконавчого провадження та встановлено, що відсутні дані про виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 , а стягувачем ПАТ «УкрСиббанк» чи ПАТ «Дельта Банк», на підставі  рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2010 року.
Таким чином судом встановлені обставини відсутності реалізації позивачем свого права на одержання виконавчого листа за рішенням суду і пред`явлення його до виконання у визначений законом строк, відсутності відкритого виконавчого провадження, спливу строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання і відсутність клопотання про його поновлення. 
Виходячи з наведених норм чинного законодавства та усталеної судової практики після спливу строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання  не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.
З матеріалів справи вбачається, що правонаступник стягувача неодноразово звертався до суду з такими самими заявами. Доводи апеляційної скарги, що ця остання заява містить докази та обставини, які не були предметом дослідження в передніх заявах, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи. Процесуальний закон дійсно не містить заборони на повторне звернення з такими заявами, однак процесуальний закон також встановлює, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами (ч.1 ст.44 ЦПК України). А отже заявник, який не виконує вимоги ухвал суду постановлених у цій справі, не може вважатися таким, що діє добросовісно.
Таким чином, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження,  та вірно застосував норми чинного законодавства.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі, тому суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
                                           
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» - залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 С.М. Верланов
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук

                              
                                             Повний текст постанови складений 06 листопада 2023 року.