Справа № 462/7848/20                                Головуючий у 1 інстанції: Румілової Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/1627/23                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.,
суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,
секретар:Салата Я.І.
з участю: представника позивачів –адвоката Галайського О.В., представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Джох Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №462/7848/20 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 –адвоката Галайського Ореста Вікторовича на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович, про надання додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в :
8 грудня 2020 року  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про надання додаткового строку для прийняття спадщини.
В обгрунтування позову покликалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх баба ОСОБА_4 , заповіту на випадок смерті вона не залишила. 
Зазначали, що померла ОСОБА_5 мала двох дітей, а саме відповідачку ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони є доньками померлої ОСОБА_6 . Оскільки вони є онуками померлої ОСОБА_4 , а їх мати померла раніше, то вони мають право на спадкування майна за правом представлення. 
Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, а саме квартира АДРЕСА_1 . За заявою відповідача заведена спадкова справа. Однак вони своєчасно не подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Так вона, ОСОБА_2 , не могла вчасно звернутись з заявою про прийняття спадщини, оскільки як на момент смерті спадкодавця, так і на момент закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, вона перебувала за межами України, а саме у Німеччині з 4 січня 2020 року до 12 жовтня 2020 року. 
Також зазначали, що позивач ОСОБА_3 , хворіла протягом квітня - червня 2020 року на Covid-19. 
Позивачі вважали, що вони пропустили строк звернення до нотаріуса з поважних причин. 
Просили суд визначити їм додатковий місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .
Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 04 травня 2023 року у задоволенніпозову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович, про надання додаткового строку для прийняття спадщини, відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 –адвокат Галайський Орест Вікторович. Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Стверджує, що позивачами було доведено належними і допустимими доказами наявність поважних причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини.
Звертає увагу, що саме карантинні обмеження, характер зайнятості та обмеження недопущення поширення хвороби стали причиною неможливості подання заяви про прийняття спадщини у визначений законодавством строк. Зазначає, що висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову не відповідають практиці Верховного Суду яка сформувалася щодо розгляду справ цієї категорії.
Також вважає помилковим висновок суду про те, що підставою для відмови в задоволенні позову є те, що позивачі не звертались до нотаріуса, а відразу звернулися до суду з приводу надання додаткового строку для прийняття спадщини. Стверджує, що підставою для звернення до суду з даним позовом є сам факт відсутності звернення з відповідною заявою протягом визначеного законодавством строку, а не відмова нотаріуса.
Просить рішення Залізничного районного суду міста Львова від 4 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не подано, однак його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах заявлених позовних вимог та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
       Судом встановлено такі обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що був складений актовий запис 07 лютого 202 року за № 112 Залізничним районним у м.Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства України (м.Львів).
Померла ОСОБА_4 була матір`ю відповідачки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та була матір`ю позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
З матеріалів спадкової справи №22/2020 встанолено, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 звернулась ІНФОРМАЦІЯ_5 донька померлої ОСОБА_1 .
Позивачі не звертались до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4 , відмова нотаріуса щодо прийняття від них такої заяви у зв`язку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини відсутня.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з посиланням на правові позиції Верховного Суду, виходив з того, що позивачі не надали належних та допустимих доказів, що вони пропустили строк для прийняття спадщини з поважних причин. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 1 ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Норми частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Судом встановлено, що строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 розпочався 07 лютого 2020 року та закінчився 07 серпня 2020 року.
Даючи оцінку зазначеним позивачами причинам пропуску строку, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позивач ОСОБА_3 не надала існування поважних причин пропуску строку до 11 березня 2020 року, тобто до оголошення карантину на території України. 
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Подібних висновків, дійшов Верховний Суд України у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 та Верховний Суд у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17,    від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі       № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18.
Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі № 953/15603/20. З наданих позивачкою ОСОБА_3 виписок з медичних карт вбачається, що вона лікувалась амбулаторно, та в них відсутня інформація про тривалість захворювань.
Також суд зазначає, що чинне законодавство не позбавляє спадкоємця права направити заяву про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування.
Окрім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу, що позивач ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса взагалі не зверталась, а одразу звернулась з позовом до суду, що свідчить про відсутність її зацікавленості з питання прийняття спадщини.
       Правильним є висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки перебування за кордоном не свідчить про поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. Суд обгрунтовано вказав, що у законодавстві України існує механізм подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України (постанова ВС від 11.02.2019 у справі № 460/2967/15-ц). Також судом правомірно зазначено, що консульства України працювали дистанційно, а з 12 травня 2020 року прийом громадян був частково відновлений (а.с.28), тому позивач ОСОБА_2 не була позбавлена права звернутись до консульства Німеччини з приводу подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.
Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що позивачі не надали належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не довели наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.
       Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують є аналогічними обставинам зазначеним у позовній заяві, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що карантинні заходи та сам факт наявності та поширення хвороби створили для позивачів об`єктивні , істотні труднощі , що були перешкодою для подання заяви про прийняття спадщини, суд не приймає до уваги у зв`язку з наступним.
Дійсно Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 31 серпня 2020 року в Україні було запроваджено карантин.
Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії.
Наведене свідчить, що під час карантину нотаріуси працювали та вчиняли невідкладні нотаріальні дії до яких і відноситься подання заяв про прийняття спадщини, тобто карантин не був перешкодою для подання заяви про прийняття спадщини, лише була необхідність дотримуватися відповідних правил(прийом вівся за попереднім записом, носіння маски, дотримання дистанції та ін.).
Посилання в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду у справах 953/8112/20 та №205/3310/20 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки фактичні обставини у цих справах є відмінними від обставин справи,яка розглядається. Зокрема у справі 953/8112/20 пропущений строк на подання заяви становив лише 2 робочі дні, а у цій справі такий строк становить 4 місяці. У справі 205/3310/20 поважними причинами пропуску строку були визнані складні умови праці позивача, зокрема тривалі закордонні відрядження.
Позивач ОСОБА_3 посилаючись на те, що вона працює лікарем і під час карантину працювала без перерв і вихідних не надала суду жодних доказів,які підтверджують зазначені факти (накази про зміну умов праці на час карантину чи графік чергувань), а також не подала жодних доказів,які свідчать про неможливість подачі заяви про прийняття спадщини з моменту її відкриття та до введення карантину . 
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Твердження в апеляційній скарзі про безпідставність висновку суду про те, що перед зверненням до суду спадкоємець має звернутися до нотаріуса, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки положення статті 1269 ЦК України чітко вказують, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У разі подачі заяви з пропуском шестимісячного строку нотаріус виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 –адвоката Галайського Ореста Вікторовича залишити без задоволення.
Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04 травня 2023 року залишити без змін.       
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 07 грудня 2023 року. 

Головуючий суддя                                                        Ю.Р. Мікуш

Судді:                                                                 Т.І. Приколота 

Р.В. Савуляк