УХВАЛА
 
07 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 623/4675/19
провадження № 61-15139ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за позикою,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 12 724,64 доларів США, що еквівалентно сумі у розмірі 307 481 грн 54 коп., згідно з офіційним курсом Національного банку України, станом на час звернення до суду.
 
Заочним рішення  Ізюмського міськрайонного  суду Харківської  області від 27 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговими розписками від 02 березня 2018 року та від 23 лютого 2018 року у розмірі 202 627 грн 56 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за борговою розпискою від 23 лютого 2018 року у розмірі 9 400 доларів США. Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2020 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
18 жовтня 2023 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить зазначене судове рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, мотивовано тим, що оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції направлено на його адресу у належному порядку не було, ОСОБА_1 його отримав лише 03 жовтня 2023 року, після звернення до апеляційного суду. В якості доказів, на підтвердження зазначених обставин, заявник надав до касаційної інстанції лист апеляційного суду від 27 вересня 2023 року, у додатку якого містилась постанова Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року. Однак Верховний Суд вважає, що зі змісту наданого листа апеляційного суду не вбачається інформація щодо дати первинного отримання копії оскаржуваного судового рішення.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне. 
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не  є  необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у  такому його елементі як правова визначеність.
 
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судового рішення, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, у тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.
 
Отже, на підтвердження наведених обставин, у разі пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути, наприклад: поштовий конверт з трек-номером поштового відправлення, довідка із суду щодо дати первинного надіслання (отримання/неотримання) ОСОБА_1 копії судового рішення апеляційного суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави та надати до суду разом із відповідними доказами.
 
Звернення до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики при реалізації права на справедливий суд, передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, відтак такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності намірів забезпечення права на оскарження судового рішення.
 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Отже касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року залишити без руху. 
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї  ухвали.  
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.  
  
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                        О. М. Осіян