ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2023 року 
м. Київ
справа № 756/3889/20
провадження № 61-6524св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач  -  ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Одинадцята київська державна нотаріальна контора, житлово-будівельний кооператив «Арсеналець-18»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року у складі судді Яценко Н. О. та постанову Київського апеляційного суду від 02 березня 2023 року у складі колегії суддів: 
Левенця Б. Б., Борисової О. В., Ратнікової В. М.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - одинадцята київська державна нотаріальна контора, житлово-будівельний кооператив «Арсеналець-18», про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно в порядку спадкування.
2.           Позов  ОСОБА_1 обґрунтований тим, що у 1999 році вона познайомилася з ОСОБА_3 , а із 2001 року стали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Реєструвати шлюб не поспішали, оскільки не було в цьому потреби, проте, проживали разом в її квартирі за адресою: 
АДРЕСА_1 разом з її синами. При цьому між нею та ОСОБА_3 склалися відносини притаманні подружжю.
3.           У ОСОБА_3 була своя квартира за адресою: 
АДРЕСА_2 де вони неодноразово бували протягом спільного проживання, здійснювали там ремонт, купували меблі, предмети домашнього вжитку. Після того як ОСОБА_3 захворів, його квартира була здана в оренду, щоб на виручені кошти купувати ліки.
4.           У жовтні 2018 року стан здоров`я ОСОБА_3 значно погіршився, 
а у листопаді 2018 року він потрапив до реанімації. Під час перебування 
в лікарні та після виписки вона піклувалася про нього, купувала необхідні ліки, підтримувала матеріально і морально.
5.            ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, а вона займалася організацією поховання.
6.           Після смерті ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус повідомила, що не може видати їй свідоцтво про право на спадщину, оскільки немає підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини.
7.           У ОСОБА_3 є син ОСОБА_2 , який є спадкоємцем першої черги за законом і також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Між сторонами виник спір щодо прав на квартиру по АДРЕСА_2 .
8.           Посилаючись на викладене, позивач просила суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири 
АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 . 
Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій
9.           Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 жовтня 
2022 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 02 березня 2023 року, у позові відмовлено. 
10.        Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачка не довела факт проживання з  ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу 
у визначений нею період (з 01 січня 2004 року до 04 серпня 2019 року), 
а також не довела наявність підстав для визнання за нею права власності на спірну квартиру.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
11.        У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати в частині вирішення вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю іпередати справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
12.        В силу положень статті 400 ЦПК України в іншій частині оскаржувані судові рішення Верховним Судом не переглядаються.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
13.        27 квітня 2023 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 березня 2023 року 
14.        Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2023 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції. 
У липні 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
15.        Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
16.        Підставою касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1  зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду 
від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 18 грудня 2019 року 
у справі № 761/3325/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
17.        Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваних судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
18.        Вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що показання свідків, фотокартки та інші зібрані докази не доводять наявність підстав для встановлення заявленого позивачем факту. 
19.        Звертає увагу, що представник відповідача у судовому засіданні 
15 червня 2020 року, не заперечувала, що   ОСОБА_1 та  ОСОБА_4 проживали разом більше п`яти років.
20.        Стверджує, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання її представника про розгляд справи у режимі відеоконференції та відкладення розгляду справи.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
21.        20 липня 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Калініченко О. В., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, 
в якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.
22.        Вважає, що суди повно і об`єктивно встановили фактичні обставини та надали належну правову оцінку наявним у справі доказам, обґрунтовано вказавши, що факт спільного відпочинку, присутності на святах, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини притаманні сім`ї.
23.        Із доказів позивача вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 періодично зустрічались, як чоловік та жінка, і спільно проводили час 
у компаніях. Натомість докази факту спільного проживання однією сім`єю як 
і докази ведення спільного господарства не надані.
24.         ОСОБА_1 не мала перешкод для отримання правової допомоги адвоката, а апеляційний суд відкладав судове засідання за її клопотанням. Доводи касаційної скарги щодо не дослідження матеріалів справи не відповідають дійсності.
Обставини справи, встановлені судами
25.        17 травня 1999 року ОСОБА_3 був виданий ордер на право зайняття однокімнатної квартири АДРЕСА_2 . 
26.        Згідно довідки ЖБК «Арсеналець-18» від 19 жовтня 2016 року № 107, ОСОБА_3 30 грудня 1991 року сплатив у повному обсязі суму пайового внеску та набув право власності на кооперативну квартиру  
АДРЕСА_2 27 .         ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
28.        До дня смерті ОСОБА_3 був зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка увійшла до спадкової маси.
29.        Після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_1 та син спадкодавця - ОСОБА_2 .
30.        Постановою державного нотаріуса одинадцятої київської державної нотаріальної контори від 10 червня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні чи інші відносини з померлим.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
31.        Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
32.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
33.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
34.        Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
35.        За змістом пункту 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 
1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї можуть належати не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Однак при цьому умовою для визнання таких осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність зокрема спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Питання про визнання членом сім`ї у спірних випадках вирішується судами при розгляді кожної конкретної справи.
36.        Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом 
є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
37.        Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб 
є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
38.        Разом із тим національне законодавство України передбачає можливість виникнення взаємних прав та обов`язків у чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.
39.        Так, зокрема, відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
40.        Крім того, відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
41.        У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити спільне проживання, спільний побут, взаємні права та обов`язки.
42.        Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
43.        Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту необхідно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.
44.        Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
45.        Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так 
і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, показання свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання необхідно зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
46.        Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду 
від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17, від 19 лютого 2021 року 
у справі № 738/1093/19, від 22 червня 2021 року у справі № 554/1251/20, 
від 22 липня 2021 року у справі № 280/1710/18.
47.         ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , посилалася на те, що встановлення цього факту їй необхідно для отримання спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 .
48.        На підтвердження заявленого факту позивач посилалась на показання свідків та спільні із ОСОБА_3 фотографії.
49.        Вирішуючи спір, суди встановили, що набута ОСОБА_3 за життя квартира  АДРЕСА_2 є його особистою приватною власністю. 
50.        Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовивши у встановленні факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу виходив із того, що надані позивачем докази, не є достатніми для підтвердження заявленого факту.
51.        Суди надали оцінку наявним в справі доказам, зокрема вказали, що сам по собі факт допомоги ОСОБА_1 ОСОБА_3 в оплаті комунальних послуг з вересня 2017 року та лікуванні, а згодом участь у витратах пов`язаних з похованням у серпні 2019 року, що зокрема підтвердили свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не свідчать про спільне проживання позивачки однією сім`єю з ОСОБА_3 протягом п`ятирічного строку до дня відкриття спадщини. Показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , фотокартки та інші докази (сплата кредиту, комунальних послуг) відображають характер відносин, які склались між позивачкою та спадкодавцем, проте не доводять факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
52.        Оцінивши зібрані у справі докази в межах своїх повноважень, суди попередніх інстанцій та дійшли обґрунтованого висновку про відмову 
у задоволенні вимог про встановлення заявленого позивачем факту.
53.        Доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність переоцінки доказів Верховним Судом, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
54.        Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів 
є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так 
і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
55.        Визнання відповідачем пред`явленого позову судами попередніх інстанцій не встановлено. 
56.        Апеляційний суд відклав розгляд справи 16 лютого 2023 року на 
02 березня 2023 року, забезпечивши можливість ОСОБА_1 взяти участь у судовому засіданні самостійно або разом із представником.
57.        Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції представником ОСОБА_1 подане із пропуском строку визначеного частиною другою статті 212 ЦПК України було вирішено ухвалою апеляційного суду від 28 лютого 2023 року.
58.        Крім того, 02 березня 2023 року в судове засідання від імені представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було не підписано, а тому з огляду на положення частини четвертої статті 183 ЦПК України обґрунтовано залишено судом без розгляду.
59.        За встановлених обставин, висновки судів по суті вирішення спору не суперечать висновкам, що викладені у постановах Верховного Суду 
від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 18 грудня 2019 року 
у справі № 761/3325/17, на які посилалася заявниця у касаційній скарзі.
60.        З урахуванням того, що інші доводи касаційної скарги загалом аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження 
й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив їх та обґрунтовано відхилив, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
61.        Оскаржувані судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
62.        Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено 
з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
63.        Зважаючи на викладене, Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.
64.        Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 
ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2.           Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 жовтня 
2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 березня 2023 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: | Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович