ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2023 року 
м. Київ
справа № 640/7137/20
адміністративне провадження № К/9901/26274/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів - Єзерова А.А., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2019 року у складі судді Літвінова А.В. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Чаку Є.В. (головуючий), суддів: Коротких А.Ю., Федотова І.В. у справі за позовом Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Антимонопольного комітету України, третя особа - комунальне підприємство "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА          
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Антимонопольного комітету України від 13 лютого 2020 року №125-р «Про результати розгляду справи про державну допомогу»;
- визнати, що підтримка яка надається відповідно до рішення Київської міської ради від 13 грудня 2018 року №416/6467 «Про бюджет міста Києва на 2019 рік» та Міської цільової програми розвитку транспортної інфраструктури міста Києва на 2019 - 2023 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради від 14 листопада 2019 року №222/7795, комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» для здійснення функцій замовника, не є державною допомогою відповідно до Закону України від 1 липня 2014 року № 1555-VII «Про державну допомогу суб`єктам господарювання» (далі - Закон № 1555-VII).
2. Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 17 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2020 року позов задовольнив частково.
Визнав протиправним та скасував рішення Антимонопольного комітету України від 13 лютого 2020 року №125-р «Про результати розгляду справи про державну допомогу».
У іншій частині позовних вимог відмовив.
2.1 Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що рішення Антимонопольного комітету України від 13 лютого 2020 року №125-р «Про результати розгляду справи про державну допомогу» є таким, що суперечить попереднім висновкам Антимонопольного комітету щодо діяльності комунальних підприємств та не відповідає законодавству України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.
Також суди заначили, що відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання, що підтримка яка надається відповідно до рішення Київської міської ради від 13 грудня 2018 року №416/6467 «Про бюджет міста Києва на 2019 рік» та Міської цільової програми розвитку транспортної інфраструктури міста Києва на 2019 - 2023 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради від 14 листопада 2019 року №222/7795, комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» для здійснення функцій замовника, не є державною допомогою відповідно до Закону № 1555-VII, оскільки таку вимогу заявлено у спосіб, що не відповідає способу захисту порушених прав визначених статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
3. Судами попередніх інстанцій встановлено:
3.1 На підставі рішення Київської міської ради від 13 грудня 2018 року №416/6467 «Про бюджет міста Києва на 2019 рік» та проекту Міської цільової програми розвитку транспортної інфраструктури міста Києва на 2019 - 2023 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради від 14 листопада 2019 року №222/7795, Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) до Антимонопольного комітету України подано повідомлення від 21 травня 2019 року  вх.№346-ПДД про нову державну допомогу з метою виконання загальнодержавних програм розвитку; зниження кількості дорожньо-транспортних пригод; усунення небезпеки експлуатації об`єктів, що знаходяться в аварійному стані; забезпечення функцій замовника (у тому числі технічного нагляду) на об`єктах будівництва, реконструкції, капітального ремонту вулично-дорожньої мережі міста Києва; забезпечення будівництва та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва; поліпшення транспортного обслуговування мешканців та гостей міста, транзитного транспорту, забезпечення подальшого розвитку транспортної інфраструктури шляхом будівництва нових та реконструкції наявних об`єктів (доріг, мостів, шляхопроводів); розширення зони пішохідної доступності, у тому числі маломобільних груп, усунення експлуатації об`єктів, що знаходяться в аварійному стані.
3.2 Розпорядженням державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 2 вересня 2019 року №01/298-р розпочато розгляд справи №500-26.15/88-19-ДД про державну допомогу для проведення поглибленого аналізу допустимості державної допомоги для конкуренції.
3.3 За результатами розгляду справи №500-26.15/88-19-ДД про державну допомогу, Антимонопольним комітетом України прийнято рішення від 13 лютого 2020 року №125-р «Про результати розгляду справи про державну допомогу», відповідно до якого:
1) визнано, що підтримка, яка надається відповідно до рішення Київської міської ради від 13 грудня 2018 року №416/6467 «Про бюджет міста Києва на 2019 рік» та Міської цільової програми розвитку транспортної інфраструктури міста Києва на 2019 - 2023 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради від 14 листопада 2019 року №222/7795, комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» для здійснення функцій замовника, є державною допомогою відповідно до Закону № 1555-VII.
2) визнано, що державна допомога, яка надається відповідно до рішення Київської міської ради від 13 грудня 2018 року №416/6467 «Про бюджет міста Києва на 2019 рік» та Міської цільової програми розвитку транспортної інфраструктури міста Києва на 2019 - 2023 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради від 14 листопада 2019 року №222/7795, комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» для здійснення функцій замовника, є недопустимою для конкуренції відповідно до Закону № 1555-VII;
3) зобов`язано Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) припинити надання незаконної державної допомоги, що надається комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» для здійснення функцій замовника, відповідно до рішення Київської міської ради від 13 грудня 2018 року №416/6467 «Про бюджет міста Києва на 2019 рік» та Міської цільової програми розвитку транспортної інфраструктури міста Києва на 2019 - 2023 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради від 14 листопада 2019 року №222/7795;
4) зобов`язано комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» повернути незаконну державну допомогу, визнану недопустимою для конкуренції, до бюджету міста Києва;
5) зобов`язано Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації):
- негайно після офіційного оприлюднення цього рішення розпочати його виконання;
- у двомісячний строк з дати офіційного оприлюднення цього рішення забезпечити виконання заходів щодо повернення незаконної державної допомоги, визнаної недопустимою для конкуренції цим рішенням, в обсязі, наданому на дату офіційного оприлюднення цього рішення;
- ужити в межах повноважень, визначених законом, вичерпних та ефективних заходів для забезпечення повернення незаконної державної допомоги комунальним підприємством «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва»;
- у разі порушення провадження у справі про банкрутство комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зобов`язаний вступити до судового процесу та вчинити інші відповідні дії, передбачені законодавством, щодо відновлення платоспроможності боржника, у тому числі подати відповідні вимоги кредиторів про повернення незаконної державної допомоги;
- забезпечити повернення незаконної державної допомоги комунальним підприємством «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» не пізніше останнього дня шестимісячного строку з дати офіційного оприлюднення цього рішення;
- у разі наявності підстав, що унеможливлюють (перешкоджають) виконання (виконанню) цього рішення, надати письмові пояснення щодо наявності перешкод для виконання цього рішення не пізніше двох днів з моменту виявлення таких обставин; надання таких пояснень не звільняє від обов`язку виконати це рішення в повному обсязі;
6) комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» не пізніше останнього дня шестимісячного строку з дати офіційного оприлюднення цього рішення:
- вчинити дії, передбачені заходами Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) для забезпечення повернення незаконної державної допомоги;
- повернути незаконну державну допомогу, визнану недопустимою для конкуренції у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, в обсязі, наданому комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» на дату офіційного оприлюднення цього рішення, шляхом перерахування в дохід загального фонду бюджету міста Києва;
- інформувати Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Антимонопольним комітет України про виконання цього рішення;
- надати Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Антимонопольному комітету України докази виконання цього рішення з поданням засвідчених в установленому порядку копій документів, які підтверджують його виконання;
7) зобов`язано Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проінформувати Антимонопольний комітет України про припинення надання незаконної державної допомоги протягом двох місяців та про повернення незаконної державної допомоги протягом шести місяців з дати офіційного оприлюднення цього рішення та надати належні докази виконання цього рішення.
3.4 Позивач, уважаючи рішення Антимонопольного комітету України від 13 лютого 2020 року    №125-р протиправними та таким, що не відповідає законодавству України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, звернувся до суду з даним позовом.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
4. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Антимонопольний комітет України звернувся із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
4.1 На обґрунтування касаційної скарги скаржник вказує зокрема, на те, що рішення Комітету не стосується прав та охоронюваних законом інтересів Департаменту, тому необхідно відмовити у задоволенні позову. Крім того, зазначив, що орган місцевого самоврядування як юридична особа може самостійно виконувати функцію замовника, а залучення відповідного комунального підприємства (яке є самостійним учасником правовідносин) можливо виключно на конкурсній основі, оскільки орган місцевого самоврядування та комунальне підприємство не є єдиною юридичною особою. Уважає, що суди безпідставно ототожнили орган місцевого самоврядування та комунальне підприємство.      
5. Департамент транспортної інфраструктури та комунальне підприємство "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" подали відзиви на касаційну скаргу. Уважають, що рішення судів попередніх інстанцій відповідають нормам матеріального і процесуального права, тому у задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити.
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
6. Згідно статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
7. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.
8. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
9. Відповідно до статті 7 Закону України від 26 листопада 1993 року №3659-XII «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за допустимістю державної допомоги для конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, визначені Законом №      1555-VII.
10. Згідно з преамбулою до Закону №1555-VII цей Закон встановлює правові засади проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання, здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції, спрямований на забезпечення захисту та розвитку конкуренції, підвищення прозорості функціонування системи державної допомоги та дотримання міжнародних зобов`язань України у сфері державної допомоги.
11. Державна допомога суб`єктам господарювання (далі - державна допомога) - це підтримка у будь-якій формі суб`єктів господарювання за рахунок ресурсів держави чи місцевих ресурсів, що спотворює або загрожує спотворенням економічної конкуренції, створюючи переваги для виробництва окремих видів товарів чи провадження окремих видів господарської діяльності (пункт 1 частини першої статті 1 Закону №1555-VII).
12. Частиною четвертою статті 6 Закону №1555-VII визначено, що рішення про визнання державної допомоги допустимою згідно із вимогами цього Закону приймає Уповноважений орган.
13. Згідно із пунктом 6 частини першої 1 статті 8 Закону №1555-VII до повноважень Уповноваженого органу належить, зокрема визначення порядку розгляду справ про державну допомогу.
14. Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1555-VII Уповноваженим органом у сфері державної допомоги є Антимонопольний комітет України.
15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні відносини виникли у зв`язку з оскарженням позивачем рішення Антимонопольного комітету України від 13 лютого 2020 року №125-р «Про результати розгляду справи про державну допомогу».
16. У спірному рішенні відповідач зокрема зазначив, що орган місцевого самоврядування як юридична особа може самостійно виконувати функцію замовника, а залучення відповідного комунального підприємства (яке є самостійним учасником правовідносин) можливо виключно на конкурсній основі.
17. Відповідно до підпункту 2 пункту "а" частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі будівництва належать виконання або делегування на конкурсній основі генеральній будівельній організації (підрядній організації) функцій замовника на будівництво, реконструкцію і ремонт житла інших об`єктів соціальної та виробничої інфраструктури комунальної власності.
18. При комплексній забудові території функції замовника на будівництво виконавчий орган місцевої ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації виконують безпосередньо або можуть делегувати їх на конкурсній основі генеральному підряднику (підряднику) у порядку, встановленому законодавством (частина третя статті 33 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
19. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що органам місцевого самоврядування надано альтернативу у виборі дій щодо здійснення функцій замовника: виконання їх самостійно або делегування на конкурсній основі підрядній організації.
20. Пунктом 4 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
21. Згідно зі статтею 8 Господарського кодексу України держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб`єктами господарювання. Господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи.
22. Управління господарською діяльністю у комунальному секторі економіки здійснюється через систему організаційно-господарських повноважень територіальних громад та органів місцевого самоврядування щодо суб`єктів господарювання, які належать до комунального сектора економіки і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління. Суб`єктами господарювання комунального сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише комунальної власності, а також суб`єкти, у статутному капіталі яких частка комунальної власності перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує органам місцевого самоврядування право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів. Органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за наслідки діяльності суб`єктів господарювання, що належать до комунального сектора економіки, на підставах, у межах і порядку, визначених законом (стаття 24 Господарського кодексу України).
23. Комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління (стаття 78 Господарського кодексу України).
24. Як встановлено судами попередніх інстанцій, комунальні підприємства, які є третіми особами у цій справі, утворені відповідним рішенням Київської міської ради. Майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплено за ним на праві господарського відання. Комунальні підприємства здійснюють свою діяльність на підставі статуту, затверджених в установленому порядку виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією).
Так, у Статуті Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва", затвердженому розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 14 березня 2018 року №4040, передбачено, що підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва і входить до сфери управління виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації).
Також зазначено, що КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" створено з метою виконання функцій служби замовника з нового будівництва, реконструкції та ремонту ( в тому числі капітального) доріг і автострад, мостів і тунелів, трубопроводів, залізниць і метрополітену, споруд електропостачання та телекомунікацій, житлових та нежитлових будівель та інших споруд, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та інших форм власності.
25. Вказані обставини свідчать про те, що Київська міська рада на підставі рішень створила та підпорядкувала Департаменту комунальні підприємства з метою здійснення функцій замовника будівництва, реконструкції та ремонту ( в тому числі капітального) доріг і автострад, мостів і тунелів, трубопроводів, залізниць і метрополітену, споруд електропостачання та телекомунікацій, житлових та нежитлових будівель та інших споруд, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.
26. Приймаючи рішення про виконання функцій замовника комунальними підприємствами, Київська міська державна адміністрація діє на підставі і у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, а виконання функцій замовника через комунальні підприємства є саме безпосереднім здійсненням господарської діяльності органу місцевого самоврядування через комунальну установу, про що є пряма вказівка чинного законодавства. А тому, у контексті обставин цієї справи, для виконання функцій замовника будівництва, реконструкції, капітального ремонту об`єктів соціальної інфраструктури проведення конкурсу не вимагається.
27. Вказані обставини спростовують доводи скаржника про те, що орган місцевого самоврядування як юридична особа може самостійно виконувати функцію замовника, а залучення відповідного комунального підприємства можливо виключно на конкурсній основі не відповідають вимогам чинного законодавствам України.
28. Перелік об`єктів, які потребують капітального ремонту, реконструкції, реставрації чи нового будівництва виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) визначає враховуючи потреби населення з метою їх ефективного задоволення.
29. У цьому випадку на стадії визначення замовника присутня лише суспільна потреба у об`єкті, який має назву, орієнтовні технічні показники (параметри), тобто відсутній предмет закупівлі, який необхідний для проведення процедури, відсутня ціна. Чинним законодавством не встановлена процедура чи методика закупівлі робіт чи послуг за відсутності предмета закупівлі.
30. Комунальні підприємства (підзвітні і підконтрольні Київській міській раді, усе майно якого є комунальною власністю територіальної громади міста Києва), виконуючи функції замовника, реалізують волю народу і потреби територіальної громади щодо створення об`єктів соціальної інфраструктури без переходу права власності на об`єкти будівництва.
31. У результаті проведених робіт з будівництва, реконструкції, капітального ремонту об`єкти не вибувають з комунальної власності територіальної громади міста та у подальшому використовуються за своїм функціональним призначенням для задоволення нагальних потреб населення міста в галузі освіти, охорони здоров`я, комунального господарства тощо.
32. Крім того, метою діяльності комунальних підприємств під час виконання функцій замовника, не є отримання прибутку, а - створення об`єктів на замовлення міста для забезпечення соціальних потреб населення.
33. Оскільки, будівництво, реконструкція, капітальний ремонт соціальних об`єктів є інвестуванням в об`єкти інфраструктури, а залучення підрядної організації на виконання таких робіт здійснюється за результатами процедур державних закупівель, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку, про те що дія Закону України "Про державну допомогу суб`єктам господарювання" не поширюється на діяльність комунальних підприємств з виконання функцій замовника.
34. На підтвердження вказаного висновку, колегія суддів враховує таке.
35. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування України» до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, організація благоустрою та здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів.
36. Відповідно до статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності; підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації; орган державної влади або орган місцевого самоврядування за поданням підприємства чи балансоутримувача щорічно затверджує заходи з утримання та ремонту об`єкта благоустрою державної або комунальної власності на наступний рік та передбачає кошти на виконання цих заходів.
37. Частиною третьою статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що фінансування місцевих програм з благоустрою населених пунктів проводиться за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.
38. У розумінні Закону України "Про державну допомогу суб`єктам господарювання" державна допомога суб`єктам господарювання - це підтримка у будь-якій формі суб`єктів господарювання за рахунок ресурсів держави чи місцевих ресурсів, що спотворює або загрожує спотворенням економічної конкуренції, створюючи переваги для виробництва окремих видів товарів чи провадження окремих видів господарської діяльності.
39. Пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України "Про державну допомогу суб`єктам господарювання", послуги, що становлять загальний економічний інтерес, - послуги, пов`язані із задоволенням особливо важливих загальних потреб громадян, що не можуть надаватися на комерційній основі без державної підтримки.
40. У частині другій статті 3 вказаного Закону зазначено, що дія Закону не поширюється, зокрема на підтримку господарської діяльності, пов`язаної з: інвестуванням в об`єкти інфраструктури із застосуванням процедур державних закупівель; наданням послуг, що становлять загальний економічний інтерес, у частині компенсації обґрунтованих витрат на надання таких послуг.
41. Фактично комунальні підприємства, які є третіми особами у цій справі, задовольняють потреби територіальної громади міста Києва в об`єктах виробничої інфраструктури та виконує завдання органу місцевого самоврядування щодо доступності цієї інфраструктури, а отже надають послуги, що становлять загальний економічний інтерес, що підтверджує висновки судів попередніх інстанцій про те, що дія Закону України "Про державну допомогу суб`єктам господарювання" не поширюється на діяльність комунальних підприємств з виконання функцій замовника.
42. Фінансування будівництва об`єктів через замовників будівництва комунальних підприємств, які є третіми особами у цій справі, передбачається Київською міською радою під час щорічного затвердження бюджету міста Києва та Програми економічного і соціального розвитку міста Києва на відповідні роки за рахунок коштів місцевого бюджету та інших не заборонених законодавством джерел.
43. Вказані вище комунальні підприємства є одержувачами бюджетних коштів та включені до Мережі розпорядників і одержувачів коштів місцевого бюджету на 2019 рік по головному розпоряднику бюджетних коштів - Департаменту.
44. Бюджетні призначення та бюджетні асигнування мають цільове обмеження та перераховуються Департаментом будівництва та житлового забезпечення комунальним підприємствам-одержувачам бюджетних коштів за кодами програмної класифікації видатків (КПКВК) та кодами економічної класифікації видатків (КЕКВ) на спеціальні реєстраційні рахунки, відкриті в Головному управлінні державної казначейської служби України у м. Києві.
45. Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) визначено головним розпорядником бюджетних коштів відносно об`єктів включених в Програми економічного і соціального розвитку міста Києва на 2018-2020 роки, затвердженої відповідним рішенням Київської міської ради, а відтак суди попередніх інстанцій зробили вірний висновок про те, що рішення Антимонопольного комітету України від 13 лютого 2020 року №125-р стосується його прав та охоронюваних законом інтересів.
46. Разом із тим, частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.
47. З урахуванням способів захисту, визначених у статті 5 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання, що підтримка, яка надається відповідно до рішення Київської міської ради від 13 грудня 2018 року № 416/6467 «Про бюджет міста Києва на 2019 рік» та Міської цільової програми розвитку транспортної інфраструктури міста Києва на 2019 - 2023 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради від 14 листопада 2019 року №222/7795, комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» для здійснення функцій замовника, не є державною допомогою відповідно до Закону №1555-VII, оскільки така вимога не узгоджується із способами захисту порушеного права, визначеними цією статтею.
48. З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 13 лютого 2020 року №125-р «Про результати розгляду справи про державну допомогу». 
49. Аналогічні питання вже були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, у постановах від 31 березня 2021 року, 12 липня, 6 жовтня 2022 року, 21 червня 2023 року (справи №№640/21523/19, 640/19887/20, 640/25737/19, 640/6307/20, відповідно) викладені у яких висновки щодо застосування норм права були враховані судами попередніх інстанцій під час вирішення спору у справі, яка розглядається, її апеляційного перегляду.
50. Водночас, Антимонопольний комітет України подав клопотання у якому зазначає, що належить відступити від висновків щодо застосування норм права, викладених зокрема, у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року справа №640/21523/19, однак колегія суддів вважає ці вимоги необґрунтованими.
51. Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій вирішили цей спір у відповідності з вимогами законодавства і фактичними обставинами справи, яка розглядається, правильно застосували норми права з урахуванням наявної правозастосовчої практики Верховного Суду в подібних правовідносинах, підстав для відступу від якої, зокрема, зважаючи на викладені скаржником доводи, відсутні, й ухвалили законні та обґрунтовані судові рішення, які скасуванню не підлягають.
52. Також колегія суддів не знаходить підстав для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки відсутні підстави для відступлення від висновків викладених в судових рішеннях Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду на які посилається позивач, у зв`язку із чим відповідне клопотання позивача не підлягає задоволенню.
53. Оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить із того, що всі обґрунтування сторін були перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, їм було надано належну правову оцінку. Жодних підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.
54. За правилами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
55. У зв`язку з наведеним суд касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржених судових рішень, що згідно статті 350 КАС України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.   
Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2020 року, залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Шарапа
Судді:                                                                                                              А.А. Єзеров                                                                                                                                  С.М. Чиркін