Дата документу 06.12.2023 Справа № 323/66/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 323/66/22 Головуючий у 1 інстанції: Петренко Л.В.
Провадження № 22-ц/807/2206/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2023 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Бєлка В.Ю.
Гончар М.С.
за участі секретаря: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Логінова Вікторія Володимирівна,  на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Оріхівської державної нотаріальної контори про скасування заборони на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Оріхівської державної нотаріальної контори про скасування заборони на житловий будинок.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що вона є власником житло-вого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Це підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим виконавчим комітетом Оріхівської міської ради Запорізької області 09.08.2002р. Зазначений житловий будинок було побудовано нею за період 1970-2002рр. на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 09.11.1970р. Напочатку 2020 року вона вирішила подарувати будинок своїй онуці ОСОБА_2 , тому звернулась до нотаріальної контори та з`ясувала, що здійснити правочин неможливо через діючу заборону відчуження нерухомого майна.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо будинку за адресою: АДРЕСА_2 , міститься запис про накладення заборони (архівний запис) на підставі повідомлення б/н Оріхівською держнотконторою, яка зареєстрована 06.06.2005р. о 12:54:51 за № 2050191 реєстратором в особі Оріхівської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер обтяження: 2050191, власник: ОСОБА_1 , відсутність коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер. 2199648ZAP112, Архівна дата: 15.12.2000, Дата виникнення: 02.11.1976 N реєстра: 69648-313, внутр. № 720139302DF1272C7222, коментарій: 20.
Позивач звернулась до Оріхівської державної нотаріальної контори, якою 06.06.2005р. внесено відомості про заборону відчуження будинку позивача, для з`ясування підстав накладення заборони та порядку її скасування. Листом Оріхівської державної нотаріальної контори за №31/01-16 від 28.01.2020р. позивачу повідомлено, що згідно Реєстру для реєстрації заборон за 1964-1967 роки, 02.11.1976 року було накладено заборону (архівний запис) відчуження нерухомого майна, а саме, на вищезазначений будинок за повідомленням Запорізької PCI зв`язку від 02.11.1976р.

Відповідно до письмової інформації Запорізького обласного державного нотаріаль-ного архіву за № 430/01-21 від 24.02.2020р., інформація про накладення заборони до Єди-ного реєстру заборон вносилась на підставі Реєстрів для реєстрації заборони відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами, та Алфавітних книг обліку заборони (арештів) державних нотаріаль-них контор, на території якої знаходиться арештоване майно (щодо заборони від 02.11.1976р. на будинок за адресою: АДРЕСА_2 ). На зберігання до Запорізького обласного державного нотаріального архіву від Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області передані документи за 1944-2001рр. Прийом документів здійснюється на підставі Описів справ постійного та тривалого зберігання. Згідно описів справ постійного зберігання за 1972-1999рр., Реєстри для реєстрації заборон відчуження жилих будинків за період 1964-1967; 1982- 1997 роки передані в Шосту Запорізьку державну нотаріальну контору 17.01.2000 року вих. № 265. Справи “Листування” Оріхівської державною нотаріальною конторою до архіву не передавались.
Отже, в Запорізькому обласному державному нотаріальному архіві відсутні доку-менти стосовно заборони відчуження житлового будинку позивача ОСОБА_1 , накладеної Оріхівською державною нотаріальною конторою.

Згідно листа Шостої Запорізької державної нотаріальної контори за № 404/01-16 від 12.03.2020р., реєстри для реєстрації заборон відчуження жилих будинків за період 1964-1967; 1982-1997 роки до державної нотаріальної контори не передавались.

Позивач ОСОБА_1 працювала в Ремонтно-будівельному управлінні Запо-різького обласного виробничого територіального управління Міністерства зв`язку УРСР у період з 18.04.1974р. по 20.05.1977р., за період роботи ніяких позик та кредитів не отримувала від підприємства. Зазначене підприємство ліквідовано у зв`язку із скасуванням Міністерства зв`язку в 1991 році після отримання незалежності держави Україна.
Враховуючи, що в районних нотаріальних конторах та Запорізькому державному нотаріальному архіві відсутні документи, на підставі яких було внесено запис про заборону відчуження житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_1 , а також з урахуванням ліквідації підприємства, за повідомленням якого вносилась заборона, скасувати заборону в поза-судовому порядку неможливо. Відомості про накладення заборони відчуження будинку позивача вносились відповідачем 06.06.2005р. на підставі повідомлення без номеру Оріхівської держнотконтори, як зазначено в пункті “Підстава обтяження” Єдиного Реєстру заборон, тобто з архівних відомостей державної нотаріальної контори, які до тепер не збереглися можна зробити висновок про те, що робітником Оріхівської державної нотаріальної контори зазначені відомості були внесені помилково.
Таким чином, на даний час скасувати заборону на житловий будинок позивача без всіх ідентифікуючих ознак у зв`язку із відсутністю документів, які не збереглись через великий проміжок часу, можливо тільки судом. У зв`язку з чим позивач просить зняти обтяження (припинити) заборону, накладену на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження: 2050191, власник: ОСОБА_1 , додаткові дані: архівний номер 2199648ZAP112, архівна дата: 15.12.2000, дата виконання: 02.11.1976 № реєстра: 69648-313, внутр. №720139302DF1272C7222, коментарій:20.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Логінова В.В., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що в Запорізькому обласному державному нотаріальному архіві відсутні документи стосовно заборони відчуження житлового будинку позивача ОСОБА_1 , накладеної Оріхівською державною нотаріальною конторою. Згідно листа Шостої Запорізької державної нотаріальної контори за № 404/01-16 від 12.03.2020р., реєстри для реєстрації заборон відчуження жилих будинків за період 1964-1967; 1982-1997 роки до державної нотаріальної контори не передавались. Згідно відомостей Реєстру вбачається, що заборона на житловий будинок була накладена на підставі повідомлення Запорізького РСУ зв`язку ОВТУ. Разом з тим, ознайомитись зі змістом зазначеного вище повідомлення, на підставі якого було накладено заборону, немає можливості, оскільки наряд справ «Розпорядження по накладенню та знаттю заборон, арештів на житлові будинки» за 1973-1979 роки знищений, у зв`язку із закінченням строку зберігання. Крім того, перевіркою відомостей, що містяться в автоматизованій системі виконавчих проваджень та в інформації Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не виявлено будь-яких виконавчих проваджень, які перебували чи перебувають на примусовому виконанні у виконавчій службі, де боржником виступає ОСОБА_1 . Враховуючи, що Запорізьке РСУ зв`язку ОВТУ ліквідовано на теперішній час, тож відповідачем визначено Оріхівську нотаріальну контору як особу, що внесла помилково відомості про обтяження щодо будинку позивача до Реєтру заборон відчуження нерухомого майна. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання представник ОСОБА_1 - адвокат Логінова В.В. не з`явилася, але надала заяву про відкладення слухання справи, оскільки приймає участь у кримінальному провадженні у місцевому суді.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника апелянта, оскільки сторона позивача завчасно була належним чином повідомлена про апеляційний розгляд цієї справи, отримавши судові повістки ще 08.11.2023р., та адвокат обрала участь у іншій справі, що є її правом. Між тим, належне повідомлення згідно з приписами ч. 2 статті 372 УПК України надає право апеляційному суду розглядати справи у випадку неявки такого учасника справи. 

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно із  ст. 263 ЦУПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 09.08.2002р., виданим на підставі рішення виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області від 06 серпня 2002 року (а.с. 9).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області від 06 серпня 2002 року № 776 «Про оформлення права власності на житловий будинок» виконавчий комітет Оріхівської міської ради на підставі наданих документів та керуючись Тимчасовим положенням від 07.02.2002р. «Про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», вирішив оформити право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 ; видати на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на житловий будинок. Пологівському ДКП «Імпульс» доручено провести реєстрацію відповідних документів. Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 09.11.1970 р. – погасити (а.с. 10).

Житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , оглянула Оріхівська приймальна комісія 31 травня 2002 року та встановила, що будівництво розпочато в травні 1971 року на підставі договору на право забудови від 05.11.1970р. та закінчено в травні 2002 року. Крім житлового будинку наявні господарські будівлі: літня кухня, сарай, гараж, погріб, вбиральня. Житловий будинок та господарські споруди прийнято до експлуатації, що підтверджується відповідним актом від 31 травня 2002 року (а.с. 45).
В 2020 році позивачка вирішила подарувати будинок своїй онуці ОСОБА_2 , тому звернулась до нотаріальної контори та з`ясувала, що здійснити правочин неможливо через діючу заборону відчуження нерухомого майна щодо її житлового будинку.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів неру-хомого майна щодо будинку за адресою: АДРЕСА_2 , у реєстрі міститься запис про накладення заборони (архівний запис) на підставі повідомлення б/н Оріхівською держнотконторою, зареєстрованої 06.06.2005р. 12:54:51 за № 2050191 реєстратором в особі Оріхівської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер обтяження: 2050191, власник: ОСОБА_1 , відсутність коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер. 2199648ZAP112, Архівна дата: 15.12.2000, Дата виникнення: 02.11.1976 N реестра: 69648-313, внутр. № 720139302DF1272C7222, коментарій: 20 (а.с. 11).

Листом про надання інформації Оріхівської державної нотаріальної контори за №
31/01-16 від 28.01.2020р. позивачу повідомлено, що згідно Реєстру для реєстрації заборон за 1964-1967 роки, 02.11.1976р. було накладено заборону (архівний запис) відчуження нерухомого майна, а саме, на вищезазначений будинок, за повідомленням Запорізької PCI зв`язку від 02.11.1976р. (а.с. 12).

Відповідно до письмової інформації Запорізького обласного державного нотаріаль-ного архіву за № 430/01-21 від 24.02.2020р., інформація про накладення заборони до Єдиного реєстру заборон вносилась на підставі Реєстрів для реєстрації заборони відчу-ження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами та Алфавітних книг обліку заборони (арештів) державних нотаріальних контор, на території яких знаходиться арештоване майно (щодо заборони від 02.11.1976р. на будинок за адресою: АДРЕСА_2 ).
На зберігання до Запорізького обласного державного нотаріального архіву від Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області передані документи за 1944-2001 роки. Прийом документів здійснюється на підставі Описів справ постійного та тривалого зберігання. Згідно описів справ постійного зберігання за 1972-1999 роки, Реєстри для реєстрації заборон відчуження жилих будинків за період 1964-1967; 1982- 1997 роки передані в Шосту Запорізьку державну нотаріальну контору 17.01.2000р. вих. № 265. Справи “Листування” Оріхівської державною нотаріальною конторою до архіву не передавались. У зв`язку з чим Запорізький обласний державний нотаріальний архів не може надати затребувану інформацію (а.с. 13).

Відповідно до листа Шостої Запорізької державної нотаріальної контори за № 404/01-16 від 12.03.2020р., реєстри для реєстрації заборон відчуження жилих будинків за період 1964-1967; 1982-1997 роки до державної нотаріальної контори не передавались (а.с. 14).
З відповіді Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 09.07.2020р. за № М-300/05-20/060 слідує, що за наданою державним нотаріусом Зайцевою А.С. інформацією вбачається, що в реєстрі для реєстрації заборон Оріхівської державної нотаріальної контори за 1964-1967 роки, який вівся в державній нотаріальній конторі з 1964 по 1981 роки, наявний запис № 20 від 02.11.1976р. про обтяження, накладене на будинок АДРЕСА_2 у зв`язку з одержанням позички ОСОБА_1 .

Згідно відомостей реєстру вбачається, що заборона на житловий будинок була накладена на підставі повідомлення Запорізького РСУ зв`язку ОВТУ.

Перевіркою відомостей, що містяться в АСВП, та з інформації Оріхівського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не виявлено будь-яких виконавчих проваджень, які перебували чи перебувають на примусовому виконанні у відділі, стороною за якими виступає ОСОБА_1 .
Враховуючи те, що заборона відчуження житлового будинку АДРЕСА_2 накладена за повідомленням Запорізького РСУ зв`язку ОВТУ в 1976 році, та в реєстрі заборон відсутня відмітка про її зняття, з метою припинення наявного обтяження рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до суду відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 43-44).

ОСОБА_1 працювала в Ремонтно-будівельному управлінні Запорізького обласного виробничого територіального управління Міністерства зв`язку УРСР у період з 18.04.1974р. по 20.05.1977р., що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с. 8).
Державний архів Запорізької області 24 квітня 2023 року листом № 05-07/М-786 повідомив, що документи Запорізького РСУ зв`язку ОВТУ до Державного архіву Запорізької області на зберігання не надходили, у зв`язку з чим надати відомості щодо припинення підприємством діяльності та про правонаступництво не має можливості.

Представник позивача звернувся до суд з позовною заявою, в якій просить зняти обтяження (припинити) заборону, накладену на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження: 2050191, власник: ОСОБА_1 , додаткові дані: архівний номер. 2199648ZAP1 12, Архівна дата: 15.12.2000, Дата виникнення: 02.11.1976 N реєстра: 69648-313, внутр. № 720139302DF1272C7222, коментарій: 20.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позов заявлено до неналежного відповідача – Оріхівської державної нотаріальної контори.

З цим не погодилась позивач та в особі представника подала апеляційну скаргу, вказуючи, що відносно ОСОБА_1 як боржника на теперішній час не перебуває на примусовому виконанні виконавчих проваджень, а також не мається відомостей, що останні були наявними у минулому. Суд цього не врахував, а також залишив поза увагою те, що в нотаріальних органах, виконавчій службі, відсутні будь-які документи із зазначенням організації, установи, підприємства, які могли б видати або видали позичку гр.. ОСОБА_1 , на підставі чого було внесено запис про заборону відчуження її житлового будинку. Та встановити наразі особу, в інтересах якої накладено арешт на майно позивача, не уявляється можливим. 

Також вказується в скарзі, що суд не взяв до уваги, що відомості про накладення заборони відчуження на будинок позивача вносились саме Оріхівською державною нотаріальною конторою 06.06.2005р. на підставі повідомлення без номеру, як зазначено в пункті «Підстави обтяження» Єдиного Реєстру заборон, тобто з архівних відомостей державної нотаріальної контори, які до тепер не збереглись, що дає підстави вважати, що саме робітником Оріхівської державної нотаріальної контори ці відомості внесені помилково. Про помилку, на думку апелянта, свідчить також той факт, що житловий будинок закінчено будівництвом та прийнято до експлуатації у 2002р., тобто пізніше, ніж дата виникнення його обтяження – 02.11.1976р.

Колегія суддів вважає вказані доводи скарги такими, що не спростовують висновків суду в тій частині, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.
Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), згідно з яким належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Близькими за змістом цим правовідносинам, є правовідносини щодо звільнення майна з під арешту.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким колегія суддів погоджується, що Оріхівська державна нотаріальна контора є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Листом Оріхівської державної нотаріальної контори за №31/01-16 від 28.01.2020 року позивачу повідомлено, що згідно Реєстру для реєстрації заборон за 1964-1967 роки, 02.11.1976 року було накладено заборону (архівний запис) відчуження нерухомого майна, а саме, на вищезазначений будинок за повідомленням Запорізької PCI зв`язку від 02.11.1976р.
Як зазначає сама позивачка, вона працювала в Ремонтно-будівельному управлінні Запорізького обласного виробничого територіального управління Міністерства зв`язку УРСР у період з 18.04.1974р. по 20.05.1977р., за період роботи ніяких позик не отримувала від підприємства. Зазначене підприємство ліквідовано у зв`язку із ліквідації Міністерства зв`язку в 1991 році після отримання незалежності державою Україна.

Відповіддю Державного архіву Запорізької області від 24 квітня 2023року № 05-07/М-786 повідомлено, що документи Запорізького РСУ зв`язку ОВТУ до Державного архіву Запорізької області на зберігання не надходили, у зв`язку з чим надати відомості щодо припинення підприємством діяльності та про правонаступництво не має можливості.
Отже, наразі достеменно не встановлено, що організація, що виступає обтяжувачем, припинена без правонаступництва, що є лише припущенням позивача. 

В будь-якому разі, Оріхівська державна нотаріальна контора не є ініціатором заборони відчуження та таке рішення не приймала, а лише перенесла відомості з Реєстрів для реєстрації заборон за 1964-1967 роки, які велись в державній нотаріальній конторі з 1964 по 1981 роки, наявний запис № 20 від 02.11.1976р. до Реєстру речових прав у розділ «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна».

Колегія суддів звертає увагу, що представник позивача в підтвердження своїх доводів щодо належності відповідача надав рішення судів першої інстанції, а саме: Сосницького районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2021 року у справі № 745/471/21, Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 квітня 2021 року у справі № 658/729/21, якими в тотожних правовідносинах із тотожними вимогами позивачів визначено відповідачем нотаріальний орган, та ці справи розглянуто з ухвалення рішень на користь позивачів.

З приводу цього колегія зауважує, що правова позиція не може бути висловлена в межах розгляду справи судом першої інстанції, оскільки правові позиції розробляються Верховним Судом та його Великою Палатою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), зазначено, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

В даній справі заборона відчуження житлового будинку АДРЕСА_2 накладена по повідомленню Запорізького РСУ зв`язку ОВТУ в 1976 році, та в реєстрі заборон відсутня відмітка про її зняття.

Позовна вимога про скасування (припинення) заборони на відчуження належного ОСОБА_1 майна не може бути звернена до державної нотаріальної контори.

Отже, суд першої інстанції правильно виснував, що позов заявлений до неналежного відповідача, а про належного позивач суду інформації не надав, та здійснити відповідну заміну в ході розгляду справи не просив.

Оскільки предметом спору є вимога власника про зняття обтяження (припинення) заборони, накладеної на житловий будинок, власником якого є позивач, за повідомленням Запорізької PCI зв`язку від 02.11.1976р., при цьому позовні вимоги пред`явлено до нотаріального органу, який є неналежним відповідачем, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з його пред`явленням до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в позові. За участі неналежного відповідача спір не може бути вирішений по суті.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що Оріхівська державна нотаріальна контора не може бути відповідачем, бо вона виступала тільки реєстратором, який переніс накладений раніше арешт у межах нового реєстру. 

Інші доводи апеляційної скарги також правильні висновки суду не спростовують і не впливають на законність прийнятого судом рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник – адвокат Логінова Вікторія Володимирівна, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 грудня 2023 року.

Головуючий:                 С.В. Маловічко 

Судді:         В.Ю. Бєлка 

               М.С. Гончар