Постанова 
Іменем України
 
16 жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 537/2803/19
провадження № 61-20561св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Кременчуцький завод дорожніх машин»,
третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 травня 2020 року у складі судді Зоріної Д. О. та постанову Полтавського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Триголова В. М., Лобов О. А., Дороша А. І.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод дорожніх машин» (далі - ПрАТ «Кредмаш»), третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, про визнання нещасних випадків такими, що пов`язані з виробництвом, визнання актів проведення розслідування нещасних випадків за формою Н-5 недійсними, зобов?язання скласти акти про нещасні випадки, пов?язані з виробництвом, за формою Н-1 та компенсацію моральної шкоди.
Позов мотивовано тим, що з 1999 року по серпень 2018 року він перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Кредмаш» та займав посаду токаря 4 розряду. 
02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов?язків він отримав травму на виробництві, а саме ? йому придавило фаланг ІІІ пальця лівої кісті обертовим центром станка, внаслідок чого ІІІ-й палець лівої кісті на рівні діалізу середньої фаланги ампутовано. Він повідомив про вказаний випадок керівництво та написав заяву про увільнення його від роботи 02 квітня 2018 року. Після чого він самостійно звернувся до лікаря-травматолога, який за результатом огляду склав довідку, в якій вказано, що травма виробнича. Разом з тим, в лікарняному листку лікар вказав, що травма побутова, що не відповідає дійсності. 
Відповідачем створено комісію, яка провела розслідування нещасного випадку, відповідно до висновку якої отримана ним травма є побутовою, нещасний випадок ? невиробничого характеру.
Він звернувся до голови правління ПрАТ «Кредмаш» з заявою про проведення розслідування нещасного випадку, однак вимоги щодо складення відповідного акта у встановлені законодавством строки не було дотримано відповідачем. У зв`язку з цим він звернувся до Управління Держпраці у Полтавській області, яке 24 вересня 2018 року видало припис про проведення додаткового розслідування нещасного випадку.
У результаті проведення додаткового розслідування комісією встановлено, що травмування за вказаних ОСОБА_1 обставин не могло мати місце, у зв?язку з чим складено акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року. Акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом за формою Н-1 відповідач не складав, оскільки комісія не встановила за яких обставин позивач отримав травму 02 квітня 2018 року.
Крім того, 04 липня 2018 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок на виробництві, а саме ? під час виконання трудових обов?язків він перечепився через металеву трубу повітряної магістралі та впав на бетонну підлогу, внаслідок чого отримав травму голови та ліктя правої руки.
20 липня 2018 року комісією, яка створена на підприємстві, складено акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та зроблено висновок, що нещасний випадок стався з потерпілим не при виконанні трудових обов?язків, тому є таким, що не пов?язаний з виробництвом.
Відповідно до припису Управління Держпраці у Полтавській області від 24 вересня 2018 року комісією проведено повторне розслідування нещасного випадку, що стався 04 липня 2018 року.
18 жовтня 2018 року складено акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та зроблено висновок, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 04 липня 2018 року, не пов?язаний з виробництвом. 
Позивач зазначає, що обставини отримання ним травм, викладені у висновках, не відповідають дійсності; нещасні випадки є такими, що пов?язані з виробництвом, оскільки при отриманні травм він перебував на робочому місці та виконував безпосередньо свої трудові обов?язки. Крім того, ушкодження здоров`я під час виконання службових обов`язків спричинили йому й моральних страждань.
ОСОБА_1 просив суд:
визнати нещасний випадок, який стався з ним 02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов?язків, таким, що пов?язаний з виробництвом;
визнати недійсним та скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року;
зобов?язати ПрАТ «Кредмаш» скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1, який стався 02 квітня 2018 року; 
визнати нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 04 липня 2018 року під час виконання трудових обов?язків, таким, що пов?язаний з виробництвом; 
визнати недійсним та скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 18 жовтня 2018 року;
зобов?язати ПрАТ «Кредмаш» скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1;
стягнути 30 000 грн у рахунок компенсації моральної шкоди.
Короткий зміст рішень судів 
Справу суди розглядали неодноразово.
Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 04 липня 2018 року під час виконання трудових обов?язків таким, що пов?язаний з виробництвом. Визнано недійсним та скасовано акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , за формою Н 5, затверджений головою правління Генеральним директором ПрАТ «Кредмаш» 18 жовтня 2018 року. Зобов?язано ПрАТ «Кредмаш» скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1, що стався з ОСОБА_1 04 липня 2018 року під час виконання ним трудових обов?язків. Стягнуто з ПрАТ «Кредмаш» на користь ОСОБА_1 5 000 грн компенсації моральної шкоди.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання нещасного випадку, який стався 02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом, визнання недійсним та скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року, зобов`язання відповідача скласти та видати акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1, який стався 02 квітня 2018 року, відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час отримання ОСОБА_1 травми 02 квітня 2018 року останній не перебував на території підприємства, а тому не міг виконувати покладених на нього трудових обов`язків. Твердження позивача щодо неправомірних дій його керівництва, які після отримання позивачем травми примусили його написати заяву про надання додаткового вихідного дня, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому складення відповідачем акта за формою Н-5 є правомірним.
Вимоги позивача, що травма, отримана ним 04 липня 2018 року під час виконання трудових обов`язків, пов`язана з виробництвом, є обґрунтованими та підтверджуються належними і допустимими доказами. 
Додатковим рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 05 червня 2020 року стягнуто з ПрАТ «Кредмаш» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу, у розмірі 5 669,50 грн.
Додаткове рішення мотивовано тим, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд врахував критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру та стягнув судові витрати на правничу допомогу пропорційно задоволених позовних вимог. 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 травня 2020 року залишено без змін. 
Апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів, що отримання ним травми 02 квітня 2018 року відбулося під час його перебування на території підприємства та виконання трудових обов`язків чи завдань роботодавця. Крім того, апеляційний суд вказав, що 02 квітня 2018 року ОСОБА_1 трудових обов`язків не виконував, оскільки згідно з наказом від 04 квітня 2018 року позивачу надано додатковий день відпочинку зі збереженням середнього заробітку та відповідно до табелю обліку робочого часу 02 квітня 2018 року ОСОБА_1 не працював. Позивачем не доведено неправомірних дій керівництва роботодавця щодо примушування написати заяву про надання додаткового дня відпочинку після отриманої 02 квітня 2018 року травми.
Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог щодо нещасного випадку, який стався 04 липня 2018 року, в апеляційному порядку не переглядалося.
Додатковою постановою Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 3 457,80 грн. 
Додаткова постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі. Оскільки справу розглянуто, то з заявника на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги. 
Постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Полтавського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання нещасного випадку, який стався 02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов?язків, таким, що пов?язаний з виробництвом, визнання недійсним та скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року, зобов?язання скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, щовизначальними аспектами для вирішення цього спору є з`ясування місця, часу та обставин настання нещасного випадку. Зазначаючи, що  ОСОБА_1 02 квітня 2018 року надано додатковий оплачуваний день відпочинку, у зв`язку з чим в цей день він не виконував покладені на нього трудові обов`язки, тому травма, отримана ним, не пов`язана з виробництвом, суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що в матеріалах справи відсутня довідка № 257 від 18 січня 2018 року, яка дає підстави надати донору таку пільгу як додатковий день відпочинку, не перевірив чи повідомлявся відповідач про намір  ОСОБА_1 здати кров та який день він визначив додатковим днем відпочинку, чи такий день саме 02 квітня 2018 року. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що надана позивачем довідка травматичного пункту КДЦ КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 02 квітня 2018 року, в якій зазначено, що травма пов`язана з виробництвом, не є належним доказом, оскільки зміст її спростовується відповіддю адміністрації КДЦ КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 23 жовтня 2018 року, в якій зазначено, що  ОСОБА_1 звертався в травматичний пункт у зв`язку з побутовою травмою. Проте, суд не звернув увагу, що зазначена довідка є первинною медичною документацією, яка була видана саме 02 квітня 2018 року, тобто в день нещасного випадку, в матеріалах справи (а. с. 17, т. 1) наявна копія цієї довідки на якій поставлена печатка та вона підписана черговим лікарем, проте суд не дослідив оригінал цієї довідки, не з`ясував яким лікарем вона видана, чи перебуває цей лікар у трудових відносинах з КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», оскільки в довідці лікарні від 23 жовтня 2018 року (а. с. 82, т. 1) не зазначено, що такий лікар не працює в медичній установі, а також, що довідка є недійсною, не з`ясовано чи встановлювалися обставини вчинення посадовою особою (лікарем, який зазначений в довідці) неправомірних дій щодо видачі такої довідки та вказівки в ній про травму виробничого характеру. Тому висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в оскарженій частині є передчасними.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 травня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання нещасного випадку, який стався 02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов?язків, таким, що пов?язаний з виробництвом, визнання недійсним та скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року, зобов?язання скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1 залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачем жодних належних та допустимих доказів того, що 02 квітня 2018 року він перебував на роботі та виконував трудові обов`язки не надано. Оскільки позивачем не доведено обставин, за яких нещасний випадок може бути визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом, підстав для задоволення його позовних вимог в цій частині не вбачається. Доказами того, що травма позивача 02 квітня 2018 року мала виробничий характер є лише пояснення самого позивача, надані 16 травня 2018 року, та довідка КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» №2384 від 02 квітня 2018 року, де причина травми указана лікарем помилково.
Аргументи учасників справи
15 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання нещасного випадку, який стався 02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов`язків, таким, що пов`язаний з виробництвом, визнання недійсним та скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року, зобов`язання скласти та видати акт про нещасний, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що постанова суду апеляційної інстанції суперечить висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року. Довідка від 02 квітня 2018 року № 2384, з якої вбачається, що травма є виробничою, є первинною медичною документацією, яка може бути визнана недійсною лише у встановленому порядку, в жодному випадку не за заявою окремої особи про її помилковість.
Відповідно до вимог статті 20 Закону України «Про донорство крові та її компоненти» особі, яка виявила бажання здійснити донацію крові, безпосередньо після кожного дня здійснення донації крові та/або компонентів крові надається день відпочинку із збереженням за нею середнього заробітку за рахунок коштів власника відповідного підприємства, установи, організації або уповноваженого органу. За бажанням такої особи цей день приєднується до щорічної відпустки. Відповідач так і не зміг пояснити, чому всупереч даної норми відпустка була надана через декілька місяців після дня донації, а не наступного дня, також відсутня заява працівника з проханням перенести вихідний день на інший або ж приєднані до відпустки.
Незважаючи на те, що він особисто наголошував травматологу, що травма виробнича і про що було засвідчено довідкою з травмпункта КНМП лікарні інтенсивного лікування «Кременчуцька», однак 03 квітня 2018 року лікарем-травматологом Пузаном О. О. було відкрито лікарняний лист з позначкою «побутова», про що позивач дізнався згодом. При цьому в довідці від 02 квітня 2018 року № 2384 вірно зазначена - «виробнича травма».
Після виходу з лікарняного на роботу бригадир ОСОБА_3 повідомив, що він написав заяву ОСОБА_4 на переведення в КІСТ (корпус колісної техніки) на дільницю токарів ЧПУ. Разом з тим, ОСОБА_4 , як стало відомо пізніше, з метою приховання факту нещасного випадку на виробництві, просив бригадира    ОСОБА_5 надати неправдиві свідчення щодо отримання позивачем травми, за що пообіцяв підписати заяву про переведення. Свідчення, які він надав, є неправдивими та не відповідають дійсності. Після надання ОСОБА_3 неправдивих свідчень був переведений до ККТ.
Розслідування було проведено не об`єктивно, внаслідок чого складеноневірний висновок про те, що нещасний випадок, який стався із ним, не пов`язаний з виробництвом. Таким чином, відповідач порушив його право на проведення об`єктивного розслідування нещасного випадку та відшкодування шкоди. Крім того, обставини отримання травми можуть також підтвердити свідки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які повідомили, що біля виходу з території підприємства бачили його з забинтованою рукою та каплями крові.Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який бачив на станку плями крові та якому повідомив ОСОБА_3  про травму, отриману під час виконання трудових обов`язків, не зміг пояснити чому він слідчому в присутності нотаріуса давав інші за змістом пояснення, ніж в суді.
У лютому 2022 року ПрАТ «Кредмаш» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення в оскарженій частині - без змін.
Відзив мотивовано тим, що підстав проведення розслідування нещасного випадку, що пов`язаний з виробництвом, не було, оскільки комісією у процесі розслідування беруться до уваги листок непрацездатності чи довідка лікувально-профілактичного закладу, а також пояснення потерпілого та свідчення можливих очевидців, а у разі потреби? керівника органу (організації), на території чи об`єкті якого стався відповідний випадок. Щодо письмових пояснень позивача, відповідач направив письмовий запит від 21 травня 2018 року №56/721 до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» щодо встановлення факту отримання  ОСОБА_1 невиробничої травми. У відповідь на вказаний запит КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» повідомила (лист від 22 травня 2018 року №01-14/1091), що ОСОБА_1  02 квітня 2018 року о 16:30 год звернувся до лікувального закладу з невиробничою травмою (придавив палець руки дверима по дорозі з роботи) за медичною допомогою.
Щодо надання відпустки донору крові та її компонентів слід ураховувати, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про донорство крові та її компонентів» за бажанням працівника додатковий день відпочинку із збереженням за ним середнього заробітку може бути приєднано до щорічної відпустки або використано в інший час протягом року після дня давання крові чи її компонентів.
Щодо наявної в матеріалах цивільної справи заяви свідка ОСОБА_8 , посвідченої нотаріусом 30 жовтня 2018 року, останній пояснив, що надав викладені у заяві пояснення на прохання позивача, оскільки на той час в повній мірі не розумів наслідки невірно викладених ним фактів щодо обізнаності про факт травмування ОСОБА_1 . У судовому засіданні свідок спростував викладені ним в поясненнях на адресу ПрАТ «Кредмаш» обставини травмування позивача та прохав суд прийняти до уваги пояснення, які безпосередньо надані ним в судовому засіданні. Суд правомірно не врахував пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , оскільки очевидцями отримання позивачем травми вони не були, а в судовому засіданні констатували лише той факт, що бачили позивача неподалік від території ПрАТ «Кредмаш», про обставини отримання позивачем травми їм було відомо лише з його слів.
Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі.
В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд першої та апеляційної інстанції порушив норми процесуального права та застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 367/5673/15, від 16 червня 2021 року у справі № 537/2803/19).
Судові рішення оскаржуються в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Кредмаш» про визнання нещасного випадку, який стався 02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов`язків, таким, що пов`язаний з виробництвом, визнання недійсним та скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року, зобов`язання скласти та видати акт про нещасний, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1. В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються.
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що з 1999 року по серпень 2018 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Кредмаш» та займав посаду токаря 4 розряду.
02 квітня 2018 року ОСОБА_1 отримав травму у вигляді травматичної ампутації ІІІ-го пальця лівої кисті на рівні діафизу середньої фаланги, внаслідок якої з 03 квітня 2018 року по 27 квітня 2018 року перебував на амбулаторному лікуванні у КДЦ КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька».
Наказом ПрАТ «Кредмаш» від 04 квітня 2018 року № 76/ВК ОСОБА_1 02 квітня 2018 року надано додатковий день відпочинку зі збереженням середнього заробітку згідно зі статтею 9 Закону України «Про донорство крові та її компоненти».
Відповідно до табелю обліку робочого часу за квітень 2018 року, 02 квітня 2018 року ОСОБА_1 не працював.
Згідно дослідженої довідки № 257 щодо надання донорам пільг, ОСОБА_1 18 січня 2018 року здав кров, у зв`язку з чим він має право на додатковий день відпочинку із збереженням середньої заробітної плати.
Факт особистого написання ним заяви про надання додаткового оплачуваного дня відпочинку 02 квітня 2018 року ОСОБА_1 визнав, наказ від 04  квітня 2018 року№ 76/ВК в установленому порядку не оскаржував.
На виконання вимог пунктів 11, 12 постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року № 270 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру» відповідачем було утворено комісію, якою проведено розслідування вказаного нещасного випадку та встановлено, що травма, отримана позивачем 02 квітня 2018 року, є побутовою.
За скаргою ОСОБА_1 . Управлінням Держпраці у Полтавській області 24 вересня 2018 року видано припис щодо проведення додаткового розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 02 квітня 2018 року.
Наказом ПрАТ «Кредмаш» № 521 від 01 жовтня 2018 року створена комісія з проведення розслідування зазначеного нещасного випадку, яка в акті про проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5  від 23 листопада 2018 року, зробила висновок, що травмування ОСОБА_1 на виробництві 02 квітня 2018 року не могло мати місце за вказаних ним обставин, оскільки: наявні розбіжності у факті відтворення обставин виконання робіт; відсутні скарги позивача на травму до залишення останнім території підприємства та будь-які візуальні ознаки травмування під час знаходження позивача в цеху; позивач не звертався із травмою до медичного працівника підприємства та керівництва цеху; особисто написав заяву від 02 квітня 2018 року близько 16:00 год на додатковий вихідний день у зв`язку із здачею донорської крові; відсутні свідки зазначеної події; до травматичного пункту КДЦ КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» 02 квітня 2018 року та до лікаря-травматолога 03 квітня 2018 року позивач звернувся з побутовою травмою.
Відповідно до листка непрацездатності № 795874 ОСОБА_1 проходив амбулаторне лікування з 03 квітня 2018 року по 27 квітня 2018 року у поліклінічному закладі КДЦ КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», де причиною непрацездатності зазначено невиробничі травми.
Листом директора КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» повідомлено, що згідно журналу обліку хворих, що звернулись в травматологічний пункт, травма громадянина ОСОБА_1 є побутовою, адже обставини травмування: 02 квітня 2018 року 16 год. 00 хв., зі слів, прибив дверима по дорозі з роботи. Вказано, що зазначення у довідці від 02 квітня 2018 року №2384 того, що травма виробнича є помилковим, і слід читати травма по дорозі з роботи (т. 3 а. с. 77)
На підставі адвокатського запиту представника ОСОБА_1  ? ОСОБА_10 від 21 вересня 2021 року КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» повідомила, що довідка від 02 квітня 2018 року № 2384 цілодобового травматологічного пункту КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» видана лікарем-ортопедом-травматологом (для надання цілодобової екстреної медичної допомоги) травматологічного відділення Клименком М. Г. , який перебуває у трудових відносинах з закладом охорони здоров`я з 04 серпня 2008 року і по час надання інформації. Зазначено, що звернень щодо неправомірних дій медичного працівника, визнання недійсною довідки від 02 квітня 2018 року № 2384 до закладу охорони здоров`я не надходило. В черговий раз наголошено, що зазначення у довідці того, що травма виробнича - помилкове, і слід читати травма по дорозі з роботи.
Згідно пояснень працівників ПрАТ «Кредмаш» позивач 02 квітня 2018 року не працював, до табельної перепустку не надавав, а перебував на виробництві з метою написання заяви про отримання вихідного дня.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України (стаття 171 КЗпП України).
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.
Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності, на момент виникнення спірних правовідносин, була врегульована Порядком проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 47 Порядку за результатами  спеціального  розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом), картка за формою П-5 (у разі виявлення  гострого професійного захворювання (отруєння) стосовно кожного  потерпілого,  а також оформляються інші матеріали спеціального  розслідування, зазначені у пунктах 50 і 51 цього Порядку. Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою і всіма членами спеціальної комісії протягом п`яти днів після оформлення матеріалів спеціального розслідування. У разі незгоди із змістом акта (актів) член спеціальної комісії підписує його (їх) з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово. Окрема думка додається до акта за формою Н-5 і є його невід`ємною частиною.
Отже, акт за формою Н-1 складається, якщо в ході розслідування нещасного випадку комісією (спеціальною комісією) встановлено, що такий нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. 
У пункті 15 Порядку передбачено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, серед іншого, виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов`язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця.
Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку (пункт 54 Порядку).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 367/5673/15-ц (провадження № 61-9162св22), на яку є посилання у касаційній скарзі, зазначено, що:
«судом установлено, що згідно з актом№ 3 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 18 лютого 2014 року за формою Н-1, затвердженим директором ДП «Фуршет Регіон», 18 листопада 2013 року сортувальник м`ясних продуктів магазину «Фуршет» ДП «Фуршет Регіон» ОСОБА_6 прийшла на роботу о 07:00 год ранку та виконувала службові обов`язки із розфасування м`яса в тарочки. Близько 09 год вона несла пусті тарочки до мийки, відчула слабкі запаморочення у голові та під час пересування послизнулася (спіткнулася) і впала на підлогу на ліве плече. ОСОБА_6 не змогла підвестися сама, їй допомогла ОСОБА_8. У подальшому ОСОБА_6 надали першу медичну допомогу, від виклику швидкої медичної допомоги вона відмовилась. Лікарняний лист оформили як невиробничу травму. 23 січня 2014 року ОСОБА_6 звернулася до директора магазину «Фуршет» із заявою, в якій просила розслідувати факт отримання нею травми на виробництві. Згідно з актом проведення розслідування нещасного випадку від 18 лютого 2014 року за формою Н-5 встановлено, що комісія з розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_6 18 листопада 2013 року о 09:00 год у магазині «Фуршет» ДП «Фуршет Регіон», дійшла висновку, що причиною нещасного випадку стала особиста необережність потерпілої під час пересування і її незадовільний стан здоров`я перед падінням. Враховуючи наведене, керуючись пунктом 15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 комісія визнала нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом та склала акт за формою Н-1.
Відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; підготовка до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення. Під територією підприємства слід розуміти земельну ділянку, яка надана йому у користування, а також ділянка, яка віднесена до території підприємства згідно з рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради. Якщо організація орендує певні приміщення підприємства, нещасні випадки на території підприємства з працівниками такої організації розслідуються і беруться на облік згідно з цим Порядком. Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), дійшов правильного висновку про те, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_6 є таким, що пов`язаний із виробництвом, оскільки він стався під час виконання нею трудових обов`язків на робочому місці згідно з режимом магазину « Фуршет », а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову».
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
У справі, що переглядається, суди на підставі належним чином оцінених доказів у їх сукупності встановили, що обставили про те, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 є таким, що пов`язаний із виробництвом, не підтвердились, оскільки 02 квітня 2018 року він не виконував своїх трудових обов`язків на робочому місці, що підтверджується наказом ПрАТ «Кредмаш» від 04 квітня 2018 року № 76/ВК, табелем робочого часу, інформацією відповідного медичного закладу, поясненнями свідків, а отримана ним травма згідно з медичною документацією є побутовою, тому зробили обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в оскарженій частині.
При цьому апеляційний суд з урахуванням вимог частини п`ятої статті 411 ЦПК України врахував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у цій справі, під час нового розгляду справи дослідив та встановив обставини, на які вказував суд касаційної інстанції. 
За встановлених обставин цієї справи відсутні підстави для висновку, що апеляційний суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 367/5673/15-ц, оскільки у справі, що переглядається, не знайшли свого підтвердження обставини, що нещасний випадок 02 квітня 2018 року пов`язаний саме з виробництвом. 
Колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що відповідно до вимог Закону України «Про донорство крові та її компонентів» відповідач не міг дати йому вихідний день 02 квітня 2018 року, оскільки у статті 9 Закону України «Про донорство крові та її компонентів» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено пільги , що надаються донорам, в тому числі й надання додаткового дня відпочинку із збереженням за ним середнього заробітку, який за бажанням працівника може бути використано протягом року після дня давання крові чи її компонентів. Крім того, суди встановили, що ОСОБА_1 визнав факт написання ним відповідної заяви про надання йому дня відпочинку, наказ від 04 квітня 2018 року № 76/ВК, яким йому надано додатковий день відпочинку, не оскаржував.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, не дають підстав для висновку, що судові рішення в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, судові рішення в оскарженій частині ? без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 травня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 17 листопада 2021 рокув частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод дорожніх машин» про визнання нещасного випадку, який стався 02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов?язків, таким, що пов?язаний з виробництвом, визнання недійсним та скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року, зобов?язання скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат