Справа № 344/6035/23 
Провадження № 22-ц/4808/1203/23 
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючої                        Пнівчук О.В.
суддів :                        Бойчука І.В., Томин О.О.,         
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 21 серпня 2023 року, у складі судді Польської М.В., у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Либовка Анна Володимирівна до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
в с т а н о в и в :
У квітні 2023 року ОСОБА_2 , інтереси якої представляла адвокат Либовка А.В., звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з листопада 2014 року по грудень 2022 року в сумі 30215,46 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували в шлюбі, в якому народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.12.2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 (з жовтня 2018 року ОСОБА_2 ) аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн щомісяця, починаючи з 20.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено на проживанні з матір`ю. Відповідач аліменти сплачував нерегулярно, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01.01.2023 р. становить 26 673,08 грн, у зв`язку чим є підстави для стягнення пені за несплату чи своєчасну несплату аліментів боржником.
Рішенням Івано-Фрванківського міського суду від 21 серпня 2023 року позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Либовка А.В. задоволено частково.
Стягнуто  із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 станом на 01.01.2023 року у сумі 25 173,08 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. 
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначив, що звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_2 вказувала на те, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.12.2014 року стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн щомісячно починаючи з 20.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття. 
До позову позивачкою додано копію виконавчого листа номер 344/17985/2014 від 29.01.2015 року, виданого Івано-Франківським міським судом, у якому вказано про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 750 грн щомісячно починаючи з 20.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття.
Будь-яких інших рішень судів про збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі позивачка не додала. Вважає, що розрахунок сплати аліментів згідно виконавчого листа 344/17985/2014 від 29.01.2015 року, виданий головним державним виконавцем відділу ВДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, не може братися до уваги, оскільки судовий виконавець не може самостійно змінювати рішення суду.
Зазначив, що в розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа 344/17985/2014 від 29.01.2015 року виданого головним державним виконавцем відділу ВДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, як додаток 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень, графа «розмір аліментів визначений у виконавчому документі з січня 2015 року» зазначений «1/2 всіх видів заробітку, доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку», хоч у виконавчому листі не вказано про таке стягнення.
Вважає, що за вимогами ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавце провадження» (ч. 1 яка доповнена абзацом 3 згідно із Законом №831- від 01.09.2020) індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. Отже, така індексація, вказує суд, аліментних платежів також відбувається згідно закону, а позива як стягувач може і не звертатися в судовому порядку з такими вимогами.
На думку апелянта, суд індексацію та пеню ототожнив, що є не правильним, і фактично самостійно збільшив розмір аліментів у твердій грошовій сумі
Позивачка звернулася до суду про збільшення розміру аліментів, рішенням Івано-Франківського міського сулу від 03 липня 2023 року змінено розмір аліментів та визначено їх у твердій грошовій сумі - 2400 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Апелянт заначив, що судвизначаючи розмір пені по аліментах повинен виходити з положень постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц, де викладені правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів.
Даних вимог законодавства судом не враховано.
Просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи, ціну позову (26 673,08 грн.) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 (з жовтня 2018р. ОСОБА_2 – а.с.20) аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн щомісяця, починаючи з 20 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.21-22), дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2015 року про що вказано у виконавчому листі, а 29.01.2015р. видано судом виконавчий лист (а.с.18-19).
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено на проживання з матір`ю (а.с.23-25).
Згідно розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа №344/17985/2014 від 29.01.2015 року виданого Івано-Франківським міським судом станом на 01.01.2023 року становить 26 673,08 грн.
За поданим розрахунком пені заборгованість зі сплати аліментів згідно розрахунку зі сплати аліментів у ВП №46299157 за виконавчим листом № 344/17985/2014 за період з 2014 р. по 03.04.2023 р. сума пені становить 30215.46грн., з яких: за 2014р. – пеня становить 1500грн. (розмір пені не більше 100% заборгованості по сплаті аліментів за вказаний рік), за 2015 р. – 9000 грн., за 2016 р. – 1970,25 грн., за 2019 р. – 3435, 00 грн, за 2021р. – 5769, 00грн, за 2022р. – 8541,21грн. (а.с.14-17).
Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що загальна сума заборгованості станом на 01.01.2023 року становить 26673,08грн, без врахування 1500 грн оплачених аліментів за листопад, грудень 2022 р. та стягнув пеню у розмірі, що не перевищує суму 25173.08 грн. заборгованості по оплаті аліментів.
З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Таким чином, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.
Неустойка (пеня) – це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання – сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Встановлено, що ОСОБА_1 за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, складеного головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м. Івано-Франківську Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_1 за період з листопада 2014 року по 01 січня 2023 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 26 673,08 грн. Правильність розрахунку відповідачем у встановленому законом порядку не оспорюється. 
Відповідачем ОСОБА_1 не наведено обставин, які б вказували на відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у період з листопада 2014 року по грудень 2022 року.
За таких обставин, суд першої інстанції встановивши, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина за рішенням суду, виникла заборгованість по сплаті аліментів, що останнім не спростовано, дійшов правильного висновку про те, що позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не містять обгрунтованих посилань на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а фактично зводиться до переоцінки доказів, яким суд дав належну правову оцінку.
Рішення суду постановлено з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його обгрунтованості не спростовують, а відтак відповідно до положень ст. 375 ЦПК України рішення суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу АТ «Львівська залізниця» - без задоволення.
Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб справи незначної складності є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 21 серпня 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                                                 О.В. Пнівчук
Судді:                                                                 І.В. Бойчук
                                                                       О.О. Томин