ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року	Львів	Справа № 569/4852/23 пров. № А/857/11188/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                             Ніколіна В.В.,
суддів –                                                                                Гінди О.М., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання –                              Гриньків І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 травня 2023 року (суддя – Гордійчук І.О., м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Концесала Юрія Валентиновича про скасування постанови,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

           ОСОБА_1 у березні 2023 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Концесала Юрія Валентиновича, в якому просила скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія RVN №004729 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в порушення статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення направлена постанова не містить підпису, а вказана норма вимагає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.В постанові та в матеріалах справи відсутній зазначений доказ, який вказує на яку відстань територіально в місті Рівне поширюється зона дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», який зображений на фото номер 3. Також на фото номер 3 зазначено знак на бетонному стовпі на якому зазначено дату 23.02.2023 і час 10:45, на фото на якому зображено автомобіль, зазначено час 15:44 - 15:46. В матеріалах справи відсутній доказ, що 23.02.2023 року в зазначений час 15:44 - 15:46 автомобіль знаходиться в зоні дії знаку «Зупинка заборонена».Позивач зазначає, що фактичними даними є необхідна зупинка автомобіля, а також те, що ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи, тому для отримання ліків по замовленню, для скорочення відстані до аптеки була підвезена родичем, про що свідчить копія квитанції про купівлю ліків.
          Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з ухваленим судовим рішення, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідачем не долучено до матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності доказ, який вказує на яку відстань територіально в місті Рівне поширюється зона дії дорожнього знаку 3.34 “Зупинка заборонена”. Зазначає, що в матеріалах справи відсутній доказ, що підтверджує, що 23.02.2023 в зазначений час 15:44-15:46 автомобіль знаходиться в зоні дії знаку “Зупинка заборонена”. Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що позивач є інвалідом і зупинка автомобіля була необхідною для отримання ліків по замовленню, про що свідчить долучена до справи квитанція про купівлю ліків.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що як вбачається з повідомлення серія RVN №004729 Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради від 23.02.2023, вказано суть правопорушення, а саме, 23.02.2023 о 15:45:10 по вул. Соборна 262 в м. Рівне, особа, яка керувала автомобілем XONDA HRV, д.н.з. НОМЕР_1 . порушила вимогу дорожнього знаку, а саме здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила п.3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України та ч.1 ст.122 КУпАП. Також у повідомлені зазначено час, місце та дата розгляду справи, передбачену відповідальність, засіб яким проводилася фіксація правопорушення і посилання на матеріали справи на сайті Рівненської міської ради.
Постановою про адміністративне правопорушення серії інспектора з паркування Концемал Ю.В., серія RVN №004729 від 24.02.2023 встановлено, що 23.02.2023 о 15:45:10 по вул. .Соборна 262 в м. Рівне, особа, яка керувала автомобілем XONDA HRV, д.н.з. НОМЕР_1 . порушила вимогу дорожнього знаку, а саме здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила п.3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України та ч.1 ст.122 КУпАП. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
У постанові зазначено, що фотозйомка проводилась за допомогою спецзасобом марки Samsung SM-A235/DSN.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не спростовано належними та достатніми доказами обставини викладені в оскаржуваній постанові.
Відповідно до статті 14 Закону України “Про дорожній рух” (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України “Про дорожній рух”,встановлюється ПДР.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, серед іншого, за порушення вимог дорожніх знаків, правил зупинки та стоянки.
Знак 3.34 «Зупинку заборонено» розділу 33 руху забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Зона дії знаку 3.34 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені (підрозділ 3 Розділу 33).
Таким чином, зупинка/стоянка транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» створює об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП.
За приписами ст.14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.
Статтею 14-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу,належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб,особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цьогоКодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у несплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до ст. 14-2 КУпАП).
Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, встановлюються статтями 279-1 - 279-4 КУпАПта «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року № 13.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманнямЗакону України «Про захист персональних даних».
Відповідно до ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Положеннями ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративногоправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з матеріалами справи, на підтвердження порушення вимог ПДР ОСОБА_1 відповідачем було долучено матеріали фотофіксації, де знак 3.34 розташований з тієї сторони дороги на якій здійснено зупинку належного позивачу транспортним засобом. При цьому, від місця встановлення знаку 3.34 до місця зупинки транспортного засобу відсутні дороги, які б перехрещували цю вулицю.
Так, матеріали фотофіксації містять фотокопії зображення транспортного засобу у кількості більше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних ракурсів. Зазначені фотокопії містять дату та час здійснення фотозйомки, відомості щодо місця розташування транспортного засобу щодо нерухомих об`єктів; містять вичерпний обсяг інформації для встановлення марки транспортного засобу, серії та номеру його державної реєстрації.
Крім того із наданих фотографій чітко вбачається, що автомобіль XONDA HRV, д.н.з НОМЕР_1 , зупинений із порушенням Правил дорожнього руху, зокрема зупинений в зоні дії знаку 3.34.
З фотознімку (а.с.38), який створений 23.02.2023 о 10:45:53 годин, видно наявність знаку 3.34 «Зупинку заборонено», і такий містить географічні координати, що вказують на розташування його в одній географічній площині з місцем зупинки транспортного засобу XONDA HRV, д.н.з. НОМЕР_1 . Знак розташований у видимому місці та у полі зору водія.
Будь-яких дорожніх знаків, які б звужували дію знаку 3.34 ПДР в даному випадку не встановлено. Позивачем протилежного не доведено.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані фотоматеріали є належними та допустимими доказами на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
На думку колегії суддів, відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме здійснення зупинки автомобіля XONDA HRV, д.н.з НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що свідчить про обґрунтованість оскаржуваної постанови.
Стосовно покликань апелянта на те, що на жодному з фотознімків відсутнє спільне розміщення транспортного засобу та дорожнього знаку 3.34 “Зупинка заборонена”, то слід зазначити, що існують ділянки де таку фіксацію здіснийти немає технічної можливості, через велику відстань від знаку до транспортного засобу, розташування на ділянці дії знаку великої кількості транспортних засобів, зелених насаджень, які унеможливлюють здійснення подібної фотофіксації.
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що фактичними даними є необхідна зупинка автомобіля, а також те, що ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи, тому для отримання ліків по замовленню, для скорочення відстані до аптеки була підвезена родичем, про що свідчить копія квитанції про купівлю ліків. Однак, наведене не спростовує обставини викладені в оскаржуваній постанові.
Стосовно покликань апелянта на те, що вона не була повідомлена належним чином про дату та час судового засідання, то вказане спростовується наявністю  матеріалах справи заяви від 18.05.2023 про розгляд позовної заяви без участі позивача та представника.
Доводи апелянта про відсутність доказів вчинення нею адміністративного правопорушення є безпідставними та спрямовані лише на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, винуватість в якому повністю доведена.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 травня 2023 року в справі №569/4852/23- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 28 листопада 2023 року