ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 676/2510/22
Провадження № 22-ц/4820/1626/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2023 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
ОСОБА_1 зазначила, що на початку 2016 року між сторонами була досягнута домовленість щодо здійснення позивачкою догляду та утримання ОСОБА_2 як людини похилого віку, взамін чого той зобов`язався залишити їй свою нерухомість. У тому ж році позивачка провела ремонтно-будівельні роботи у належному відповідачу житловому будинку по АДРЕСА_1 . При цьому на підставі договору підряду позивачка сплатила підрядній організації вартість цих робіт у розмірі 121 180 грн. У подальшому ОСОБА_2 відмовився укласти з нею договір довічного утримання та відшкодувати їй вартість ремонтних робіт.
За таких обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 121 180 грн витрат на проведення ремонтно-будівельних робіт.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2023 року в позові відмовлено.
Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами факт проведення нею ремонтно-будівельних робіт у будинку ОСОБА_2 на загальну суму 121 180 грн, а тому в останнього не виникло зобов`язання з відшкодування позивачці вартості цих робіт.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що за домовленістю сторін ОСОБА_1 провела ремонтно-будівельні роботи в житловому будинку ОСОБА_2 власним коштом, однак останній відмовляється відшкодувати позивачці вартість цих робіт у розмірі 121 180 грн. Оскільки ОСОБА_2 дав згоду на проведення ремонтно-будівельних робіт і прийняв їх виконання, то його відмова відшкодувати вартість цих робіт є недобросовісною поведінкою. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Суд першої інстанції встановив обставини справи повно та правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено ним неправильно.
Крім того, суд неправильно витлумачив норми статті 1166 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) та не дотримався приписів статей 81, 89 ЦПК України.
У зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності.
20 червня 2016 року між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «АВС» (далі – ТОВ «АВС») укладено договір №45 на проведення ремонтних робіт (невід`ємних поліпшень) житлового приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 (далі – договір підряду).
Відповідно до пункту 1 договору підряду ТОВ «АВС» зобов`язалося своїми силами та засобами з матеріалів замовника виконати ремонт (невід`ємні поліпшення) вказаного будинку, а ОСОБА_1 – прийняти виконані роботи та оплатити їх.
Пунктом 2 договору підряду визначено, що кошторисна вартість робіт з ремонту житлового приміщення становить 121 180 грн. Вартість виконання робіт з ремонту приміщення визначається за фактично виконані підрядником роботи згідно кошторису. Підрядник надає замовнику акти виконаних робіт. Замовник протягом п`яти днів з моменту подання актів, зобов`язаний сплатити вартість виконаних робіт підрядником. Оплата за договором проводиться замовником в безготівковій формі зарахуванням на поточний рахунок підрядника або в готівковій формі в касу підрядника від замовника.
20 червня 2016 року ОСОБА_1 і ТОВ «АВС» склали письмову угоду договірної ціни та узгоджений локальний кошторис форми №1 на будівельні роботи по АДРЕСА_1 , як невід`ємну частину договору підряду (пункт 6 договору підряду), згідно яких вартість ремонтних робіт склала 121 180 грн.
Із актів приймання виконаних будівельних робіт і довідок про вартість виконаних будівельних робіт слідує, що у період з червня до грудня 2016 року ТОВ «АВС» виконало ремонтно-будівельні роботи на об`єкті будівництва на суму 121 180 грн.
Протягом 2016 року ОСОБА_1 оплатила ці роботи частинами шляхом внесення грошових коштів у касу ТОВ «АВС»: 3 серпня 2016 року – 80 080 грн, 14 грудня 2016 року – 38047 грн, 20 грудня 2016 року – 3 053 грн.
12 квітня 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області Цвіляк А.О. (реєстраційний номер 345), за умовами якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 у власність житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , та присадибну ділянку з кадастровим номером 6810400000:04:002:0169 за цією ж адресою, а той зобов`язався довічно надавати  ОСОБА_2 матеріальне забезпечення та здійснювати його догляд (опікування).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.
В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач повинен довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.
Особа має право на відшкодування майнової шкоди, якщо вона зазнала майнових втрат.
Цивільні відносини ґрунтуються на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто дії учасників цих відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів інших суб`єктів цивільного права. Такі дії не можуть порушувати права та завдавати шкоди іншим особам.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) – це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі – «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінка, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (див. постанову від 25 травня 2021 року у справі №461/9578/15-ц).
ОСОБА_1 обґрунтувала свої позовні вимоги наступними доказами: показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтвердили факт проведення позивачкою ремонтно-будівельних робіт у житловому будинку відповідача; договором №45 на проведення ремонтних робіт (невід`ємних поліпшень) житлового приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з відповідними додатками – договірною ціною на будівництво та локальним кошторисом на будівельні роботи №2-1-1 (а.с. 14-38); довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, актами приймання виконаних будівельних робіт (а.с. 39-51, 53-61, 63-71); квитанціями до прибуткового касового ордера про оплату ОСОБА_1 ремонтно-будівельних робіт (а.с. 52, 62, 72); установчими документами ТОВ «АВС», яке має право на здійснення діяльності з будівництва житлових і нежитлових приміщень (а.с. 73-80).
Зібрані докази достовірно вказують на те, що у 2016 році ОСОБА_1 за згодою власника житлового будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 провела ремонтно-будівельні роботи вказаного будинку за особисті кошти, на що нею було витрачено 121 180 грн.
Факт проведення ОСОБА_1 ремонтно-будівельних робіт визнав і сам ОСОБА_2 .
Також сторони визнали ту обставину, що ОСОБА_1 здійснила ремонт житлового будинку не безоплатно.
Водночас ОСОБА_2 не надав належних доказів про відшкодування понесених позивачкою витрат із оплати ремонтно-будівельних робіт.
Показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , кредитний договір із Кредитною спілкою «Ощадність» (а.с. 102), виписки по банківському рахунку (а.с. 103-104), довідки про доходи ОСОБА_2 (а.с. 105-111), світлини (а.с. 165) достовірно не підтверджують факт проведення ОСОБА_2 розрахунку з позивачкою за виконані роботи.
Також ОСОБА_2 не довів проведення позивачкою ремонтних робіт у меншому обсязі, ніж зазначено у довідках про вартість виконаних будівельних робіт та актах приймання виконаних будівельних робіт (а.с. 39-51, 53-61, 63-71).
Оскільки ОСОБА_2 погодився на проведення ОСОБА_1 ремонтно-будівельних робіт у належному йому житловому будинку та прийняв ці роботи, а в подальшому відмовився від їх оплати, то його дії є недобросовісними, тобто такими, що порушують права та завдають шкоди позиваці.
Отже, на думку апеляційного суду, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід присудити відшкодування вартості ремонтно-будівельних робіт у розмірі 121 180 грн.
Суд першої інстанції не дав належної оцінки дослідженим доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову ОСОБА_1 .

Щодо позовної давності

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Із положень частини першої статті 261 ЦК України слідує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За змістом указаних правових норм позовна давність – це строк, протягом якого особа може захистити в суді своє суб`єктивне право в разі його порушення, невизнання або оспорення. Позовна давність застосовується лише при вирішенні сторонами спору в суді. Тривалість загальної позовної давності встановлена у три роки.
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.
ОСОБА_1 провела ремонтно-будівельні роботи у житловому будинку ОСОБА_2 внаслідок обіцянок останнього відчужити їй цей будинок на підставі договору довічного утримання (догляду).
ОСОБА_2 не дотримався домовленості сторін та уклав такий договір з ОСОБА_3 12 квітня 2021 року.
Саме з цього моменту ОСОБА_1 могла довідатися про порушення свого права, у зв`язку з чим у неї виникло право на позов.
ОСОБА_1 пред`явила позов 3 червня 2022 року.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 зробив заяву про застосування позовної давності (а.с. 178).
Оскільки ОСОБА_1 пред`явила позов до закінчення загальної позовної давності, то строк її звернення до суду не пропущено.
Доводи ОСОБА_2 про сплив позовної давності не відповідають фактичним обставинам справи.

3.        Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

При вирішенні спору суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства та зробив помилковий висновок про необґрунтованість позову ОСОБА_1 , а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.
З ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 слід стягнути майнову шкоду у розмірі 121 180 грн.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов ОСОБА_1 задоволено в цілому, внаслідок чого з ОСОБА_2 на користь позивачки слід присудити 1 211 грн 80 коп. судового збору за подання позову (121180?1%) і 1 817 грн 70 коп. судового збору за подання апеляційної скарги (1211,80?150%), а всього – 3 029 грн 50 коп. (1211,80 1817,70).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) 121 180 гривень майнової шкоди та 3 029 гривень 50 копійок судового збору, а всього – 124 209 гривень 50 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Семенюк В.В.                
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 30