КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/8726/2023 
справа №755/13104/21

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
05 жовтня 2023 року                                                                                                 м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Нежури В.А., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання  Чепур Н.К.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Арапіної Н.Є.,
у справі за позовом Державного підприємства "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" до ОСОБА_1 , треті особи: Державний комітет телебачення та радіомовлення України, Національне антикорупційне бюро України, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скиба Олена Вікторівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лодокс», ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності та витребування майна, -
 
встановив:
У серпні 2021 року до суду звернулось ДП "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності та витребування майна.
Позовні вимоги мотивує тим, що 30 січня 2004 року між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» (правонаступником, якого є ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм») та ЗАТ «Міжнародна Інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» укладено Договір про спільну діяльність без створення юридичної особи на будівництво адміністративно-житлового комплексу на території ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» за адресою: АДРЕСА_6.
Згідно умов Договору частка ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» в об`єкті будівництва складала 13,5% від загальної площі об`єкта будівництва. 
11 жовтня 2005 року та 24 лютого 2009 року між ДП «Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ЗАТ «Міжнародна Інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» підписано акти розподілу квартир і нежитлових приміщень, в яких сторони визначили перелік житлових і нежитлових приміщень, майнові права на які передаються у власність ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ЗАТ «Міжнародна Інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» із зазначенням номерів квартир, їх площ, а також площ нежитлових приміщень.
05 квітня 2012 року складено акт готовності об`єкта до експлуатації, а саме адміністративно-житлового комплексу з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Сертифікату КВ №16412062060 від 23 квітня 2012 року, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкту «Будівництво адміністративно-житлового комплексу з підземним паркінгом на АДРЕСА_1 » проектній документації та підтверджено готовність об`єкту до експлуатації.
26 червня 2013 року між позивачем та ПрАТ «Міжнародна Інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» укладено Порівняльну відомість про те, що на підставі Акту розподілу квартир від 24 лютого 2009 року, даних технічних паспортів на квартири, виготовлених БТІ станом на 25 січня 2012 року, та поштової адреси сторони підтвердили перелік квартир за новою нумерацією та уточненням площ, що були розподілені між сторонами відповідно до умов Договору про спільну діяльність від 30 січня 2004 року.
Вказує, що у Порівняльній відомості зазначено, що позивач набуває у власність, зокрема, квартиру АДРЕСА_2 .
12 червня 2017 року між позивачем та ТОВ «ЛОДОКС» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13, за яким покупцю ТОВ "ЛОДОКС" передано, зокрема, об`єкт: квартиру АДРЕСА_2 ; за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначає, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 .
Вказує, що рішенням Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2018 року визнано недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12 червня 2017 року, укладений між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ТОВ "ЛОДОКС", з усіма додатковими угодами, змінами та доповненнями до нього, з моменту укладання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08 вересня 2016 року у справі №910/16474/16 вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_2 .
Окрім цього, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року у справі №910/16894/16 вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, зокрема квартиру АДРЕСА_2 .
Вказує, що з матеріалів кримінального провадження №52018000000000098, що слухається у Вищому антикорупційному суді України, позивач дізнався, що ТОВ "ЛОДОКС", будучи обізнаним про наявність вищевказаних ухвал суду, вчинив дії з продажу об`єкту удаваному набувачу - ОСОБА_2 , а згодом останній переоформив об`єкт на ОСОБА_1 , який наразі є останнім вигодонабувачем.
Мотивуючи наведеним, просить суд 
- скасувати рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 40137774 від 15 березня 2018 року, приватного нотаріуса КМНО Скиби О.В., про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210475680000, з припиненням запису про реєстрацію права власності № 25261727 від 15 березня 2018 року;
- визнати за ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» право власності на квартиру АДРЕСА_3 ; витребувати у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 ;
- витребувати у ОСОБА_1 на користь ДП "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" квартиру АДРЕСА_2 ;
- стягнути судові витрати.
Дніпровський районний суд міста Києва рішенням від 09 березня 2023 року позов задовольнив частково.
Скасував рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 40137774 від 15 березня 2018 року, приватного нотаріуса КМНО Скиби О.В., про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210475680000, з припиненням запису про реєстрацію права власності № 25261727 від 15 березня 2018 року.
В решті позовних вимог відмовив.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 2 270 грн.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 продав, а відповідач придбав квартиру, здійснивши оплату у розмірі 1 698 000,00 гривень.
Вказує, що на підставі договору купівлі-продажу відповідач набув статусу одноосібного та законного власника квартири. Звертає увагу, що договір купівлі-продажу квартири, як підстава набуття відповідачем права власності на неї, є чинним, його не визнано недійсним, не розірвано, не припинено, а наслідки, до яких призвело його підписання та виконання, жодним іншим чином не скасовані.
Вказує, що право відповідача на квартиру набуто відповідачем у повній відповідності з вимогами частини 1 статті 328 ЦК України, на підставі відповідного правочину - Договору купівлі-продажу квартири. При цьому, виходячи із розуміння положень частини 2 статті 328 ЦК України, право власності відповідача на квартиру вважається набутим правомірно, оскільки незаконність такого набуття у власність (незаконність укладеного Договору купівлі-продажу) не встановлена судом та не є предметом спору.
Звертає увагу, що матеріали реєстраційної справи щодо об`єкту нерухомого майна не містять будь-яких зареєстрованих обтяжень щодо цього об`єкту.
З посиланням на частину 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вказує, що суд у цій справі міг прийняти рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав лише одночасно з припиненням права власності відповідача на квартиру. Звертає увагу, що без окремого встановлення судом факту незаконності набуття відповідачем права власності на квартиру (у цьому випадку договору купівлі-продажу) припинення права власності відповідача є неможливим.
Вказує, що застосований у цьому випадку судом спосіб захисту цивільного права позивача у вигляді скасування рішення приватного нотаріуса є невірним, оскільки у статті 16 ЦК України не передбачено скасування подібного рішення як самостійного способу захисту цивільних прав.
Вказує, що в іншій частині рішення суду першої інстанції є законним, а висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вказаних вимог є вірними.
Вказує, що із наданих позивачем доказів не убачається факт набуття права власності на квартиру позивачем, а тому позивач не може уважатися власником цього майна.
Вказує, що є добросовісним набувачем спірної квартири.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах №910/10987/18 від 24 січня 2020 року, №6-2776цс16 від 18 січня 2017 року, №488/6211/14-ц від 07 листопада 2018 року, №461/12525/15-ц від 14 грудня 2022 року, №521/10957/18 від 15 березня 2023 року.
Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року в частині задоволених позовних вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні цих вимог відмовити.
В іншій частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року залишити без змін.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат  Кас`ян А.С. доводи апеляційної скарги підтримали.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва рішенням від 09 березня 2023 року оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, відтак в іншій частині колегія суддів рішення суду першої інстанції не переглядає.
Скасувавши рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, суд першої інстанції зазначив, що рішенням Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2018 року по справі №910/2692/18 визнано недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12 червня 2017 року, укладений між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ТОВ "ЛОДОКС" з усіма додатковими угодами, змінами та доповненнями до нього, з моменту укладання, відтак рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 40137774 від 15 березня 2018 року, приватного нотаріуса КМНО Скиби О.В., про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 , є незаконним та підлягає скасуванню.
Проте колегія суддів не погоджується  з такими висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.
Позивач у справі є правонаступником Української студії телевізійних фільмів (Укртелефільм) (том 1 а.с.27-48).
30 січня 2004 року між ЗАТ "Міжнародна Інвестиційна Компанія "Інтерінвестсерсів" та "Українською студією телевізійних фільмів (Укртелефільм), правонаступником якого є ДП "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм", укладено договір про спільну діяльність без створення юридичної особи (том 1 а.с.49-57).
Відповідно до пункту 1.1. договір укладено з метою забезпечення спільного інвестування та залучення коштів щодо Об`єкту Інвестування, здійснення спільного будівництва Об`єкту Інвестування, ведення спільної господарської діяльності по продажу та іншій реалізації приміщень Об`єкту Інвестування та отримання прибутку для його Учасників.
Згідно договору об`єкт спільної діяльності (об`єкт інвестування) - адміністративно-житловий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, що розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,93 га у АДРЕСА_1 .
Згідно пункту 1.2 предметом договору є інвестування з метою будівництва Об`єкту Інвестування; здійснення спільного будівництва Об`єкту Інвестування; ведення спільної господарської діяльності по продажу та іншій реалізації приміщень об`єкту Інвестування та отримання прибутку для його учасників.
11 жовтня 2005 року та 24 лютого 2009 року ДП "Українською студією телевізійних фільмів "Укртелефільм" та ЗАТ «Міжнародна Інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» підписано акти розподілу квартир і нежитлових приміщень, в яких сторони визначили перелік житлових і нежитлових приміщень, майнові права, на які передаються у власність ДП «Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ЗАТ «Міжнародна Інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» із зазначенням номерів квартир, їх площ, а також площ нежитлових приміщень (том 1 а.с.58-59, 60-61).
З даних акту від 11 жовтня 2005 року розподілу квартир в адміністративно-житловому комплексі за адресою АДРЕСА_1 убачається, що Українській студії телевізійних фільмів (Укртелефільм) перейшло 13,5% спільної власності, зокрема двокімнатна квартира АДРЕСА_4 (а.с.58, том 1).
05 квітня 2012 року складено акт готовності об`єкта до експлуатації, а саме адміністративно-житлового комплексу з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 78-80).
Відповідно до даних сертифікату КВ №16412062060 від 23 квітня 2012 року, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкту «Будівництво адміністративно-житлового комплексу з підземним паркінгом на АДРЕСА_1 » проектній документації та підтверджено готовність об`єкту до експлуатації (том 1 а.с. 81).
26 червня 2013 року Українською студією телевізійних фільмів Укртелефільм та ПрАТ "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" укладено порівняльну відомість, відповідно до даних якої сторони підтвердили перелік квартир за новою нумерацією та з уточненням площ, які були розподілені між сторонами відповідно до умов договору про спільну діяльність без створення юридичної особи від 30 січня 2004 року. Так, позивач набув у власність 79 квартир загальною площею 8 525,5 кв.м., що становить 13,5% від загальної житлової площі будинку та з урахуванням 1-ї з`єднаної квартири відповідає 80 квартирам, які відходять позивачу. Зокрема і квартира з будівельним номером АДРЕСА_4 проектною площею 106,88 м2 (номер квартири за технічним паспортом АДРЕСА_5 та площею 107,3 м2 (а.с.62-72).
12 червня 2017 року між Українською студією телевізійних фільмів (Укртелефільм) та ТОВ "ЛОДОКС" укладено договір купівлі-продажу майнових прав №28/1-13, предметом якого є майнові права на об`єкт нерухомості у АДРЕСА_1 , зокрема, на квартиру АДРЕСА_2 (том 1 а.с.73-74, 75, 76-77).
30 січня 2018 року ТОВ "ЛОДОКС" продало, а ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_2 . Вказана обставина підтверджується даними дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.С. НМТ №595959 (том 1 а.с.175-176, том 3 а.с.170-172).
15 березня 2018 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність від продавця квартиру АДРЕСА_2 (том 1 а.с.177-179, 236, том 2 а.с.21-24, 89).
Згідно даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15 березня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Скиба О.В. та зареєстрованого за №506, зареєстровано за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 153-154).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2018 року визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав №28/1-13 від 12 червня 2017 року, укладений між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ТОВ "ЛОДОКС" з усіма додатковими угодами, змінами та доповненнями до нього, з моменту укладання (том 1 а.с.82-88).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08 вересня 2016 року у справі №910/16474/16 вжито заходи забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_2 (том 1 а.с.116-119).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм"до ПАТ "БАНК ФОРУМ", ПАТ "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс", ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕВЕРЕСТ", ТОВ "Рітейл Сервіс ЛТД", ТОВ "Девелопмент Трейд", приватного нотаріуса Дніпровського МНО Павловської Ганни Олегівни, приватного нотаріуса Дніпровського МНО Ярмолюк Маргарити Миколаївни про визнання договорів іпотеки недійсними накладено арешт на майно, зокрема на спірну квартиру АДРЕСА_2 (том 1 а.с.100-102).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 червня 2018 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року (том 1 а.с.103-110).
Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив, зокрема, ухвалити рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем з припиненням запису про реєстрацію права власності.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІУ (далі - Закон№1952-ІУ).
 Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини 1 статті 2 Закону).
Згідно пункту 1 частини 1 статті 4 цього Закону державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право власності.
 Згідно  частини 1 статті 5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження, зокрема, на квартири.
З матеріалів справи убачається, що підставою для прийняття приватним нотаріусом КМНО Скибою О. В. рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 40137774 від 15 березня 2018 року за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 , є договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Скибою О.В. та зареєстрований за №506  (том 1 а.с.153-154). 
Положеннями статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  №1952-ІУ в редакції на час звернення до суду та  прийняття рішення судом першої інстанції, було визначено: 
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Положення абзацу 3 частини 3 статті 26 Закону №1952-ІУ в означеній редакції обумовлено тим, що суд вирішує спір про право. Скасування державної реєстрації речових прав повинно бути пов`язано з підставою для проведення такої реєстрації, з одночасним визнанням того, хто набуватиме це право. Разом з тим, у цій справі скасування оспорюваного рішення державного реєстратора не призведе до відновлення порушеного права позивача, оскільки в цьому випадку не відновлюється будь-яке речове правоУкраїнської студії телевізійних фільмів "Укртелефільм".
Окрім того, колегія суддів уважає за доцільне вказати на таке.
За загальним правилом, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, державний реєстратор повинен керуватися положеннями Закону № 1952-IV, чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення.
Статтею  26 Закону № 1952-IV в редакції на теперішній час унормовано, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 7 статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Отже апеляційний суд констатує, що у цій справі за установлених обставин неодноразового переходу права власності на спірну квартиру скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення не призведене до відновлення прав позивача.
У цій справі апеляційний суд також враховує, що неправомірність дій особи, яка зазначена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як власник, не установлено та позивач не обґрунтовував позовні вимоги вчиненням безпосередньо відповідачем ОСОБА_1 неправомірних дій.
Тобто, слід констатувати про правомірність набуття права власності особою, яка позначена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як власник, а саме ОСОБА_1 .
            Апеляційний суд зазначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України).
Застосування такого способу захисту як відновлення становища, яке існувало до порушення є можливим у випадку  вчинення однією із сторін правопорушення, в результаті чого порушені права та законні інтереси іншої сторони.
Проте при неодноразовому відчуженні майна (як у цьому випадку) такий спосіб захисту не є належним та ефективним, оскільки за  обставин  справи скасування рішення державного реєстратора не призведене до відновлення, оскільки не відповідає правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами.
Вирішуючи позов в оскарженій частині, суд першої інстанції наведеного не врахував, внаслідок чого ухвалив рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до статті 376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або часткового та ухвалення нового рішення у відповідній частині.
 Відтак рішення суду в оскарженій частині щодо скасування рішення про державну реєстрацію, а також стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь ДП "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову про скасування рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 40137774 від 15 березня 2018 року, приватного нотаріуса КМНО Скиби О.В. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210475680000, з припиненням запису про реєстрацію права власності № 25261727 .
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року в оскарженій частині щодо скасування рішення про державну реєстрацію, а також стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь ДП "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення такого змісту.
 
В задоволенні позову ДП "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" до ОСОБА_1 про скасування рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 40137774 від 15 березня 2018 року, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скиби Олени Вікторівни, про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210475680000, з припиненням запису про реєстрацію права власності № 25261727  - відмовити.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повну постанову складено  03 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач                                          Н.В. Поліщук

Судді                                                             В.А. Нежура

В.В. Соколова