Справа № 344/13977/23 
Провадження № 33/4808/779/23 
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б. 
Суддя-доповідач Гриновецький 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника Ошуста М.Л., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 11 жовтня 2023 року щодо нього,

                в с т а н о в и в :

Цією постановою                         ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1  
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. 
ОСОБА_1  визнаний винуватим у тому, що він 27 липня 2023 року о 00-10 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Івана Павла ІІ, буд. 8А, керував автомобілем «Рено» НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови суду, вважає, що оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню. Вказує, що з відеозаписів, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що відсутній факт зупинки його транспортного засобу. Звертає увагу на те, що суд взяв до уваги тільки пояснення допитаних в якості свідків працівників патрульної поліції та залишив поза увагою пояснення єдиного свідка події ОСОБА_2 . Вважає, що постанова суду не відповідає практиці ЄСПЛ та нормам міжнародного та національного законодавства. Підсумовуючи наведене, просить оскаржувану постанову скасувати, та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи апелянта та його захисника про підтримання апеляційної скарги, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст.ст.7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.
При цьому судом не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно дотримуватися вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.
Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.
В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.
Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.
Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність його вини, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.
Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.
Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення, що підтверджується відеозаписом події та матеріалами справи (а.с.2). Крім того, ця копія протоколу вкрай неякісна, не піддається читанню. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення нової копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.
Суд не перевірив і не дав оцінки правомірності претензій працівників поліції щодо ОСОБА_1 стосовно норм ЗУ «Про поліцію», «Про дорожній рух», ПДР. У справі не має документального підтвердження правомірності таких дій. Як вбачається з відеозапису події автомобіль ОСОБА_1 був припаркований на узбіччі дороги, тому апеляційний суд вимушений погодитись з доводами апелянта про те, що він не керував транспортним засобом і це не спростовано, що є підставою згідно правового принципу «плодів отруєного дерева» вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, в тому числі процедуру огляду водія, неправомірними.
Апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апелянта про те, що поліцейські перед початком огляду водія не зазначили ознак його сп`яніння, які б давали правові підстави для початку такого огляду. На відеозаписі поведінка водія цілком нормальна, поведінка адекватна, мова чітка, очевидних ознак сп`яніння не видно. Запах алкоголю ОСОБА_1 заперечив, що нічим не спростовано.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.
За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.
За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.
Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Івано-Франківського міського суду від 11.10.2023 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                        Б.М. Гриновецький