Справа № 344/12241/16-ц 
Провадження № 22-ц/4808/1257/23 
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючої                        Пнівчук О.В.,
               суддів:                        Бойчука І.В., Томин О.О.
з участю секретаря                 Кузів А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_1 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2023 року, в справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_3 , Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.01.1999 року № 11, визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.02.2015 року, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими  будівлями та спорудами, зобов`язання відновити межові знаки та тверду межу між суміжними земельними ділянками,
в с т а н о в и в:
У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_3 , Івано-Франківської міської ради у якому просила визнати незаконним та скасувати п.10.2 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.01.1999 р. № 11, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.02.2015 р., скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими  будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , зобов`язати відновити межові знаки та тверду межу між суміжними земельними ділянками.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду 09 червня 2023 року залучено до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_3 – ОСОБА_1 . 
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка в справі ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, то до участі у справі слід залучити ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_3 , який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу суду.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва. 
Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама - ОСОБА_3 .
Ще за життя спадкодавець склала заповіт та заповідала все належне їй майно йому, ОСОБА_1 
24 грудня 2021 року, згідно поданої ним заяви про прийняття спадщини, державним нотаріусом Першої Івано-Франківської нотаріальної контори заведено спадкову справу №6971/2021 після смерті ОСОБА_3 , однак свідоцтво про право на спадщину нотаріусом не видавалось.
Вважає, що суд першої інстанції помилково залучив його як правонаступника, оскільки заявлені позовні вимоги, щодо відновлення межових знаків та твердої межі між суміжними земельними ділянками є вимогами немайнового характеру, тобто вимоги пов`язані насамперед з особистими правами самої відповідачки – ОСОБА_3 .
Висновок суду про матеріальне правонаступництво, а саме перехід права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 є передчасним.
Зазначив, що процесуальне правонаступництво можливе лише тоді, коли у майнових відносинах відбулось правонаступництво. 
Просив скасувати ухвалу суду скасувати.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
У судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Широких Ю.В. заперечила доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
Представник апелянта ОСОБА_4 повторно подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її зайнятістю в іншій справі.
Відповідно до положень ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів приходить до висновку, що повідомлені представником апелянта причини неявки у судове засідання не є поважними, а відтак підстави для відкладення розгляду справи відсутні, неявка сторони у судове засідання, належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи у її відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_3 , Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним та скасування п.10.2 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.01.1999 р. № 11, визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.02.2015 р., скасування рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими  будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , зобов`язання відновити межові знаки та тверду межу між суміжними земельними ділянками.
Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 17 листопада 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2 а.с. 165)
Згідно повідомлення Першої Івано-Франківської нотаріальної контори від 05.06.2023 року встановлено, що 24.12.2021 року після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу №971/2021 року на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом, яку подав син спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Документи на оформлення спадщини, а саме свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.02.2015 року спадкоємцем не надавались (т.2 а.с. 175)
Згідно ч. 1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво - це заміна під час провадження у цивільній справі сторін або третіх осіб іншими особами, до яких переходять права та обов`язки у спірних правовідносинах.
Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.
Проте, процесуальне правонаступництво можливе лише тоді, коли у майнових відносинах відбулось правонаступництво. Отже, при вирішенні питання про залучення правонаступників учасників справи, суду необхідно встановити наявність чи відсутність правонаступництва на підставі норм матеріального права у спірних правовідносинах.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом ст.ст. 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Статтею 608 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і узв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.
Аналізуючи зміст заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво та обґрунтовано залучив до участі у справі правонаступника ОСОБА_3 – ОСОБА_1 .
Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок суду про матеріальне правонаступництво, а саме перехід права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 є передчасним, оскільки свідоцтво про право на спадщину нотаріусом не видавалось є необґрунтованим.
Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року,  визначений главою 87 ЦК України.
Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 цього Кодексу).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Оскільки ОСОБА_1 від прийняття спадщини не відмовився, то він є спадкоємцем майна та майнових прав спадкодавця ОСОБА_3 , незалежно від того, що не оформив успадковане право.
Доводи апелянта про те, що заявлені позовні вимоги щодо відновлення межових знаків та твердої межі між суміжними земельними ділянками є вимогами які пов`язані з особистими правами самої відповідачки – ОСОБА_3 не заслуговують на увагу, оскільки стосуються майнових прав сторони відповідача як власника суміжної земельної ділянки, а відтак спірні правовідносини допускають правонаступництво. 
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано постановив ухвалу про залучення до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_3 – ОСОБА_1 . 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, то апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2023 року – без зміни.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.
Повний текст постанови складено 26 жовтня 2023 року.

Головуюча                                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                                І.В. Бойчук
                                                                                       О.О. Томин