ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 грудня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/3675/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Божко Л.А., Суховарова А.В.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2023 ( суддя першої інстанції Батрак І.В.) в адміністративній справі №280/3675/23 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову позивачу в призначенні за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 розділу XIV-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та скасувати рішення відповідача 2 від 01.05.2023 №084050014783;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 24.04.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку, з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України№1-р/2020 від 23.01.2020 та постанови Верховного Суду по справі №520/15025/16-а, №360/3611/20 з зарахуванням періодів роботи та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. “б” ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити позивачу призначену з 24.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до п. “б” ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючих довідок, наказів, відомостей тощо підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Наголошує, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства. Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача у відповідача 2 немає, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії. Вказує також, що позивач , з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України№1-р/2020 від 23.01.2020 та постанови Верховного Суду по справі №520/15025/16-а, №360/3611/20, на момент подачі заяви до відповідача 1 досяг 55 років, мав страховий стаж не менше 25 років, не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах за Списком №2. Пояснює, що звернувся до відповідача 1 із заявою від 24.04.2023, в якій просив призначити пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, однак рішенням від 01.05.2023 №084050014783 ГУ ПФУ в Хмельницькій області у призначенні пенсії за Списком №2 було відмовлено на підставі того, що останній не має належних документів, а надані довідки не відповідають вимогам чинного законодавства. На підставі вищевикладеного наполягає на задоволенні позовних вимог.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2023 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.05.2023 №084050014783 про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_2 періоди його роботи з 06.03.2006 по 30.09.2007 на ВАТ “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат”; з 01.10.2007 по 04.02.2009 у Сервісному центрі “Металург” до пільгового стажу за Списком №1; з 22.08.1988 по 24.10.1990 на Микитівському опитному ремонтно-машинобудівельному заводі “Вогнетривреммаш” Державного виробничого об`єднання “Південвогнетрив” МЧМ СРСР; з 04.03.1997 по 10.03.1999 на КСП “Ямське”; з 15.03.2004 по 30.11.2005 ВАТ “Запоріжбудмаш”; з 01.02.2011 по 13.02.2012 на ДП “ЗТМК”; з 03.05.2012 по 19.07.2013 на ТОВ “Запорізький індустріально-механічний завод”; з 17.02.2014 по 15.06.2016 на ТОВ НВК “ГИДРОМАПРИВОД”; з 16.06.2016 по 16.02.2018 на ТОВ “Завод Спецмашремонт”; з 13.09.2019 по 31.01.2020 на ТОВ “Метпромбудінвест” до пільгового стажу за Списком №2, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_2  від 24.04.2023 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
          З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
          Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 22.08.1988, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема:
з 22.08.1988 по 24.10.1990 працював електрозварювальником на Микитівському опитному ремонтно-машинобудівельному заводі “Вогнетривреммаш” Державного виробничого об`єднання “Південвогнетрив” МЧМ СРСР;
з 04.03.1997 по 10.03.1999 працював електрогазозварювальником ручного зварювання на КСП “Ямське”;
з 15.03.2004 по 30.11.2005 працював електрозварювальником на напівавтоматичних машинах ПрАТ “Запоріжбудмаш” (“ВАТ “Запоріжбудмаш”);
з 06.03.2006 по 30.09.2007 працював монтажником на ремонті ван на ділянці ремонту металургійного обладнання на ВАТ “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат”;
з 01.10.2007 по 04.02.2009 працював монтажником на ремонті ван на ділянці капітального ремонту електролізерів у цеху капітального ремонту електролізерів ремонтно-монтажного департаменту у Сервісному центрі “Металург” (запис №24 від 01.08.2008 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення).
Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 28.01.2011, позивач:
з 01.02.2011 по 13.02.2012 працював газорізником та електрозварником (записи №29, №31 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 на підставі наказу №307 від 08.08.2006) на ДП “ЗТМК”;
з 03.05.2012 по 19.07.2013 працював електрогазозварником на ТОВ “Запорізький індустріально-механічний завод” (запис №33 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 на підставі наказу №117 від 15.12.2010);
з 17.02.2014 по 15.06.2016 працював електрогазозварником на ТОВ НВК “ГИДРОМАПРИВОД”;
з 16.06.2016 по 16.02.2018 працював електрогазозварником на ТОВ “Завод Спецмашремонт”;
з 13.09.2019 по 31.01.2020 працював електрогазозварником на ТОВ “Метпромбудінвест”.
Так, згідно з довідкою ПрАТ “Запоріжбудмаш” про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач з 06.06.2003 по 14.03.2004 працював в якості слюсаря та з 15.03.2004 по 30.11.2005 виконував електрозварювальні роботи в якості електрозварювальника за посадою електрозварник на автоматичних і напівавтоматичних машинах, що передбачена Списком №2, розділ ХХХІІІ підрозділ – код КП 2320000-19905 підстава постанова КМУ №10 від 26.01.1991, №162 від 11.03.1994; передбачено Списком №2, розділ ХХХІІІ підрозділ 33, підстава постанова КМУ №36 від 16.01.2003; працював повний робочий день, відпустки без збереження заробітної плати не надавались.
Згідно з довідкою АТ “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат” №90 від 28.10.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач з 06.03.2006 по 30.09.2007 працював повний робочий день в цеху з ремонту металургійного обладнання на дільниці №1 з капітального ремонту електролізерів за посадою монтажник на ремонті ван, що передбачена Списком №1, розділ VІІ підрозділ 10а позиція 7.10а, код професії 7233.2, підстава постанова КМУ №36 від 16.01.2003; дана професія пройшла атестацію наказ №431 від 31.08.2005.
Матеріали справи містять також наказ ВАТ “Запоріжбудмаш” №27 від 14.03.2002, наказ ВАТ “ЗАЛК” №431 від 31.08.2005 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення.
24.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком пільгових згідно з Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 01.05.2023 №084050014783, яким опрацьовано заяву за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки вік позивача 55 років, страховий стаж позивача становить 29 років 1 місяць 14 днів, пільговий стаж - 1 рік 1 місяць, тож, у позивача відсутні законні підстави на призначення пенсії за віком на пільгових умовах роботи за Списком № 2 через відсутність необхідного страхового стажу (29 років 6 місяців) та пільгового стажу (12 років 6 місяців), встановлених о п. 2. ч. 2 ст. 114 Закону. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу зараховано всі періоди; до пільгового стажу не зараховано: період роботи з 15.03.2003 по 30.11.2005, оскільки довідка, видана ВАТ “Запоріжбудмаш”, не містить реквізитів, не придатна для сприйняття змісту; період роботи з 06.03.2006 по 30.09.2007, оскільки довідка від 28.10.2022 № 90, видана АТ “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат”, не відповідає вимогам додатку 5 Порядку № 637, а саме відсутній підпис керівника (натомість є підпис члена дирекції - в.о. генерального директора).
Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.05.2023 № 0800-0206-8/26367.
          Не погоджуючись із вказаними відмовами, позивач звернувся до суду з даним позовом.
          Надаючи правову оцінку правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.
          Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Частиною другою пунктом 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в чинній редакції, згідно із висновками рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ, а не Закону № 1058-ІV.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20.
Згідно з частиною 1 статі 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно приписів п.20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Судом встановлено, що згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 22.08.1988, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема: з 22.08.1988 по 24.10.1990 працював електрозварювальником на Микитівському опитному ремонтно-машинобудівельному заводі “Вогнетривреммаш” Державного виробничого об`єднання “Південвогнетрив” МЧМ СРСР; з 04.03.1997 по 10.03.1999 працював електрогазозварювальником ручного зварювання на КСП “Ямське”; з 15.03.2004 по 30.11.2005 працював електрозварювальником на напівавтоматичних машинах ПрАТ “Запоріжбудмаш” (“ВАТ “Запоріжбудмаш”); з 06.03.2006 по 30.09.2007 працював монтажником на ремонті ван на ділянці ремонту металургійного обладнання на ВАТ “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат”; з 01.10.2007 по 04.02.2009 працював монтажником на ремонті ван на ділянці капітального ремонту електролізерів у цеху капітального ремонту електролізерів ремонтно-монтажного департаменту у Сервісному центрі “Металург” (запис №24 від 01.08.2008 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення).
Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 28.01.2011, позивач: з 01.02.2011 по 13.02.2012 працював газорізником та електрозварником (записи №29, №31 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 на підставі наказу №307 від 08.08.2006) на ДП “ЗТМК”; з 03.05.2012 по 19.07.2013 працював електрогазозварником на ТОВ “Запорізький індустріально-механічний завод” (запис №33 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 на підставі наказу №117 від 15.12.2010); з 17.02.2014 по 15.06.2016 працював електрогазозварником на ТОВ НВК “ГИДРОМАПРИВОД”; з 16.06.2016 по 16.02.2018 працював електрогазозварником на ТОВ “Завод Спецмашремонт”; з 13.09.2019 по 31.01.2020 працював електрогазозварником на ТОВ “Метпромбудінвест”.
Згідно з довідкою ПрАТ “Запоріжбудмаш” про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач з 06.06.2003 по 14.03.2004 працював в якості слюсаря та з 15.03.2004 по 30.11.2005 виконував електрозварювальні роботи в якості електрозварювальника за посадою електрозварник на автоматичних і напівавтоматичних машинах, що передбачена Списком №2, розділ ХХХІІІ підрозділ – код КП 2320000-19905 підстава постанова КМУ №10 від 26.01.1991, №162 від 11.03.1994; передбачено Списком №2, розділ ХХХІІІ підрозділ 33, підстава постанова КМУ №36 від 16.01.2003; працював повний робочий день, відпустки без збереження заробітної плати не надавались.
Згідно з довідкою АТ “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат” №90 від 28.10.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач з 06.03.2006 по 30.09.2007 працював повний робочий день в цеху з ремонту металургійного обладнання на дільниці №1 з капітального ремонту електролізерів за посадою монтажник на ремонті ван, що передбачена Списком №1, розділ VІІ підрозділ 10а позиція 7.10а, код професії 7233.2, підстава постанова КМУ №36 від 16.01.2003; дана професія пройшла атестацію наказ №431 від 31.08.2005.
Матеріали справи містять також наказ ВАТ “Запоріжбудмаш” №27 від 14.03.2002, наказ ВАТ “ЗАЛК” №431 від 31.08.2005 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення.
Зі змісту рішення від 01.05.2023 №084050014783 вбачається, що за доданими документами до пільгового стажу позивача скаржником не зараховано період роботи з 15.03.2003 по 30.11.2005, оскільки довідка, видана ВАТ “Запоріжбудмаш”, не містить реквізитів, не придатна для сприйняття змісту; період роботи з 06.03.2006 по 30.09.2007, оскільки довідка від 28.10.2022 № 90, видана АТ “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат”, не відповідає вимогам додатку 5 Порядку № 637, а саме відсутній підпис керівника (натомість є підпис члена дирекції - в.о. генерального директора).
В данному випадку, колегія суддів наголошує, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна позиція     висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17 та від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем подано пенсійному органу усі необхідні документи, а отже у скаржника     відсутні підстави для відмови у зарахуванні позивачу до пільгового стажу спірні періоди роботи.
Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що пенсійним органом безпідставно не враховано до пільгового стажу позивача періоди роботи з 22.08.1988 по 24.10.1990 на Микитівському опитному ремонтно-машинобудівельному заводі “Вогнетривреммаш” Державного виробничого об`єднання “Південвогнетрив” МЧМ СРСР; з 04.03.1997 по 10.03.1999 на КСП “Ямське”; з 15.03.2004 по 30.11.2005 ВАТ “Запоріжбудмаш”; з 06.03.2006 по 30.09.2007 на ВАТ “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат”; з 01.10.2007 по 04.02.2009 у Сервісному центрі “Металург”; з 01.02.2011 по 13.02.2012 на ДП “ЗТМК”; з 03.05.2012 по 19.07.2013 на ТОВ “Запорізький індустріально-механічний завод”; з 17.02.2014 по 15.06.2016 на ТОВ НВК “ГИДРОМАПРИВОД”; з 16.06.2016 по 16.02.2018 на ТОВ “Завод Спецмашремонт”; з 13.09.2019 по 31.01.2020 на ТОВ “Метпромбудінвест”, у зв`язку з чим, наявні підстави для визнання протиправним та скасування спірного рішення від  від 01.05.2023 №084050014783, а також зобов`язання скаржника зарахувати до пільгового стажу роботи позивачки за Списком № 1 та Списком №2 спірні періоди роботи.
Вказане свідчить, що позивач має достатній страховий та пільговий стаж роботи, необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а  відмова відповідача в призначенні позивачу, який на час звернення із заявою про призначення пенсії досяг 55 років, мав страховий стаж роботи 29 років 1 місяць 14 днів, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на відсутність достатнього страхового стажу, визначеного п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV, є протиправною.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а висновки відповідача про відсутність у нього права на призначення пенсії на пільгових умовах є безпідставними.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Також, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2023 в адміністративній справі №280/3675/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 05 грудня 2023 року та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 08 грудня 2023 року. 

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров