ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1533/22  Номер провадження 22-ц/814/3590/23	Головуючий у 1-й інстанції Високих М.С.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А. 
Розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Григоренко Катерини Іванівни на рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 16 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів
В С Т А Н О В И В:
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати аліменти в розмірі частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Позов мотивовано тим , що дитина проживає з позивачем розмір аліментів, визначений рішенням суду від 22.07.2014 на сьогодні є значно меншим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та в умовах постійного збільшення цін є недостатнім для матеріального утримання сина, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище.
Позивач вказує,що суми яка сплачується відповідачем дійсно недостатньо для гармонійного розвитку дитини , адже орієнтовний перелік витрат на утримання сина щомісячно сягає 6000 грн та включає витрати на харчування 1500 грн, одяг 1000 грн, гігієна, санітарія, ліки 600 грн, медичне обслуговування та стоматологія 1000 грн, житлово-комунальні послуги, мобільний зв`язок та інтернет 400 грн, книги та шкільне приладдя 500 грн, гуртки 300 грн, дозвілля та відпочинок 700 грн.
Зважаючи на поліпшення матеріального становища відповідача та розмір прожиткового мінімуму на дитину позивач просила збільшити аліменти, що стягуються з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 .
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 прохає відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за безпідставністю.
Рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 16 березня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
В апеляційному порядку рішення оскаржила ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідач не бажає в добровільній формі приймати участь у витратах на навчання дитини які останнім часом збільшилися у зв`язку із переїздом до Німеччини. Її матеріальний стан у зв`язку із неможливістю працевлаштування свідчить про погіршення фінансового становища . Проте вона сплачує за навчання сина, купує йому одяг та їжу. Зважаючи на викладене апелянт наполягала на тому, що відповідач має фінансову змогу сплачувати аліменти у значно більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду, що залишено без уваги судом першої інстанції .
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення.
Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22.07.2014 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2014 і до досягнення аліментів.
За довідкою-розрахунком від 19.11.2018, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на лютий 2018 року становила 28101,21 грн.
Згідно з інформацією про виконавче провадження, виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 04.08.2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , відкрито19.11.2018 .
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 06.12.2018, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано.
Після укладення шлюбу з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 прийняла прізвище чоловіка « ОСОБА_7 » та вони мають спільного сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (актовий запис про шлюб №20 від 18.01.2019 складений Шевченківським районним у місті Полтаві відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області) та копією свідоцтва про народження G 640/2020 від 05.03.2020.
У відповідності до виписки по надходженням на картку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 07.04.2022, 15.03.2022, 21.02.2022 на картку позивача як аліментні платежі були внесені суми по 1510,00 грн та 26.01.2022 3020,00 грн.
За рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 25.03.2013, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі частини заробітку, та аліменти на утримання ОСОБА_9 у розмірі 1/8 частини заробітку до досягнення дитиною трирічного віку.
Заочним рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23.09.2014, розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_11 було зменшено до 1/6 частини, на утримання ОСОБА_9 до 1/10 частини.
Згідно з витягом з трудової книжки на ім`я ОСОБА_2 , останній перебував у трудових відносинах з ПАТ «Мегабанк» та був звільнений з роботи 23.12.2016 за власним бажанням.
За заявами ОСОБА_1 посвідченими 16.07.2019 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л., остання підтвердила погашення ОСОБА_2 заборгованості в сумі 30031,71 грн за виконавчим листом №553/3166/14-ц виданим Ленінським районним судом м. Полтави 04.08.2014 та надала згоду на перерахування ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 на відповідний розрахунковий рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк».
Згідно з наданими відповідачем відомостями про стан його здоров`я, за результатами магнітно-резонансної томографії від 17.07.2019, останньому рекомендовано консультації з лікарями.
Позивачем на підтвердження своїх вимог долучено копії посвідчень та довідки МСЕК, згідно яких ОСОБА_12 є пенсійно забезпеченою особою, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та йому встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням безстроково.
Відповідно до листа Управління соціального захисту населення від 26.10.2022 адресованого ОСОБА_1 , останній було призначено виплату компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги відповідно до Постанови КМУ №558 від 29.04.2004, яка втратила чинність та роз`яснено можливість подання документів для призначення і виплати компенсації.
Згідно з розрахунками заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №553/3166/14-ц виданим про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 31.12.2019 становить 25643,21 грн, станом на 31.12.2020 - 22035,21 грн, станом на 31.12.2021 - 22735,21 грн, станом на 30.11.2022 - 26606,04 грн.
Відповідно до повідомлення державного виконавця на ім`я адвоката Шквир С.В. від 26.01.2023, на виконанні у Пирятинському відділі ДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління МЮ знаходиться виконавче провадження №57720133 з примусового виконання виконавчого листа №553/3166/14-ц виданого Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини, станом на 01.01.2023 заборгованість зі сплати аліментів відсутня.
В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що ОСОБА_2 сплачувались аліменти в розмірі 1510 грн без врахування збільшення розміру прожиткового мінімуму, в подальшому внесено на рахунок органу державної виконавчої служби 2170 грн, державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості та надано відповідні розрахунки.
Згідно із наданими розрахунками, за вказаним виконавчим листом станом на 31.12.2019 наявна переплата 1505,11 грн, станом на 31.12.2020 5113,11 грн, станом на 31.12.2021 4413,11 грн, станом на 30.11.2022 542,28 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку позивачем не було доведено зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та інших істотних обставин, які можуть вплинути на розмір аліментів. Так, як у позивача, так і у відповідача на утриманні знаходяться діти від інших шлюбів, обставини щодо здійснення позивачем догляду за непрацездатним батьком, розмір витрат, які вона несе на утримання сина, отримання відповідачем доходу у Польщі перед судом не доведені. Стверджуючи про неможливість працевлаштування у зв`язку із здійсненням догляду за непрацездатним батьком, позивачем було надано копії посвідчень на ім`я ОСОБА_13 , копію довідки МСЕК та лист Управління соціального захисту населення, водночас вказані документи взагалі не доводять ступеня спорідненості осіб, проживання ОСОБА_13 разом із позивачкою та його виїзд за межі України.
А відтак , позов не підлягає задоволенню оскільки позивачем не доведено обставин, які б слугували підставою збільшення розміру аліментів.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У частині 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У зв`язку із чим, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги докази надані апелянтом на підтвердження її родинних зв`язків із ОСОБА_13 , оскільки вони не були подані до суду першої інстанції , та при подачі відповідних доказів до суду апеляційної інстанції скаржником не наведено об`єктивних підстав неможливості їх подання під час розгляду справи районним судом. 
Позивачем не надано доказів суттєвої зміни матеріального стану відповідача та доказів для збільшення розміру аліментів саме до частини усіх видів його заробітку щомісячно , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аргументи щодо того , що відповідач приховує свої доходи та працює у Польщі суд відхиляє як безпідставні та недоведені, так як є припущенням.
Посилання позивача на те, що навчання сина призвело до значного погіршення її матеріального стану до уваги не приймаються оскільки обов`язок утримувати дитину покладений на обох батьків.
Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Григоренко Катерини Іванівни - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 16 березня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді:   А.І. Дорош

О.А. Лобов