П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/7743/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Маренич Ігор Володимирович  
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
21 грудня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду із  позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду  від 28 червня 2022 року позов задоволено. 
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції згідно з п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1  працювала:
- 25.07.1979 р. по 01.08.1985 р. - комплектувальник третього розряду розкрійнього цеху;
- 13.08.1985 р. по 31.01.1995 р. - робота в Чернівецькому цегельному заводі №1 ;
- 20.02.1995 р. по 29.08.1996 р. - зам. директора по забезпеченню в індивідуальному приватному підприємстві "Мішель" (район прирівняний до Крайньої Півночі);
- 13.11.1996 р. по 31.07.2001 р. - заст. директора по забезпеченню в ТОВ "Вагріус" (район прирівняний до Крайньої Півночі);
-01.08.2001 р. по 22.02.2006 р. - інженер по забезпеченню в автономній некомерційній організації "Атестаційний центр атестації зварювальників і спеціалістів зварювального виробництва" (район прирівняний до Крайньої Півночі);
-23.02.2006 р. по 31.05.2011 р. - інженер по забезпеченню в автономній некомерційній організації "Атестаційний центр атестації зварювальників і спеціалістів зварювального виробництва" (район прирівняний до Крайньої Півночі)
Згідно з наявними в матеріалах справи довідками в період з січня 2002 по лютий 2015 року позивач працювала в автономній некомерційній організації "Атестаційний центр атестації зварювальників і спеціалістів зварювального виробництва" (район прирівняний до Крайньої Півночі).
23.06.2011 р. ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
29.09.2011 р. відповідачем надано лист, згідно з яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії та зазначено, що згідно з копією трудової книжки та трудових договорів позивач працювала в індивідуальному приватному підприємстві "Мішель" з 20.02.1995 по 29.08.1996, в ТОВ "Вагріус" з 13.11.1996 по 31.07.2001; в автономній некомерційній організації "Атестаційний центр атестації зварювальників і спеціалістів зварювального виробництва" з 01.08.2001 по 22.02.2006 та з 23.02.2006 по 31.05.2011. Згідно з Переліком дані періоди роботи відносяться до місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Зазначено що стаж роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі складає 16 років 1 місяць. Вказаний стаж є недостатнім для призначення пенсії за віком.
01.10.2015 року органом пенсійного фонду надано відповідь на повторну заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком. За  змістом вищевказаної відповіді загальний трудовий стаж позивачки складає 31 рік 6 місяців 18 днів, а стаж в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі складає 16 років 24 дні. Зазначено, що період роботи з 25.05.2011 року по 31.05.2015 р. не враховано до розрахунку пенсії, оскільки згідно з відповіддю з пенсійного фонду Російської Федерації державної установи управління пенсійного фонду Російської Федерації в м. Нижнєвартовськ Ханти-Мансійського автономного округу-Югри організацію "Атестаційний центр атестації зварювальників і спеціалістів зварювального виробництва" знято з реєстрації у зв`язку з ліквідацією з 04.12.2012 р.
23.11.2021 року позивач знову звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням №241670029352 від 26.11.2021   ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.
07.12.2021 року відповідач повідомив позивачку, що згідно з наданими документами  страховий стаж складає 24 роки 1 місяць. У зв`язку з відсутністю страхового стажу - 27 років позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.   
Не погоджуючись з рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом.
Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.
Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].
Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до абзаців першого-другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).
Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Згідно з пунктом 4.7. розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.
Так, оцінюючи правомірність відмови відповідача в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку з неврахуванням до страхового стажу позивачки періоду її роботи з 01.01.2004 по 28.02.2015 в Російській Федерації, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду держави, на території якої провадилась трудова діяльність, колегія суддів встановила наступне.
Згідно зі статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, яка була чинною на території України на час виникнення спірних правовідносин,  пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Статтею 6 вказаної Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно із записами в трудовій книжці та поданими довідками позивач працювала в період з 01.01.2004 по  по 28.02.2015 у різних товариствах на території Російської Федерації. При цьому, відповідач не спростовує достовірність та точність даних  про періоди роботу позивача, внесених до трудової книжки та відповідно до наданих  довідок.
Єдиною підставою для незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи на території Російської Федерації є непідтвердження факту сплати страхових внесків за дані періоди роботи до пенсійного фонду цієї країни.
Колегія суддів зазначає, що чинними на час виникнення спірних правовідносин міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. 
Відсутність інформації щодо сплати страхових внесків за спірний період не може бути підставою  позбавлення особи права на гарантований державою соціальний захист та незарахування періодів її роботи до страхового стажу за умови їх підтвердження записами в трудовій книжці, а також уточнюючими довідками. 
Таким чином, відмова у зарахуванні стажу роботи з такої підстави як непідтвердження сплати страхових внесків роботодавцем є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар негативних наслідків за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником, вимог законодавства.
Колегія суддів також враховує численну  практику Верховного Суду (постанови від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17), який при розгляді аналогічних спорів неодноразово вказував на те, що відповідно до статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.
У постановах від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а, від 09.10.2020 у справі №341/460/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що відсутність у пенсійного органу відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків у Російській Федерації для нарахування пенсії позивачу за спірний період, не є підставою для позбавлення позивача права на призначення та виплати пенсії, адже позивач у будь-якому разі не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а відсутність відомостей про їх сплату не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивачу періоду його роботи.
Таким чином, офіційно набутий трудовий стаж позивачки на території РФ підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Довідками про заробітну плату позивача, виданими автономною некомерційною організацією "Атестаційний центр атестації зварювальників і спеціалістів зварювального виробництва" (район прирівняний до Крайньої Півночі) підтверджено страховий стаж позивачки у період з 01.01.2004 по 28.02.2015.
Окрім того, колегія суддів враховує, що період роботи 01.01.2004 по 31.05.2011 вже зараховувався відповідачем до трудового стажу позивачки, що зокрема зазначена у листах Пенсійного фонду від 29.09.2011 №13081/02 та від 01.10.2015 №16560/02.
Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що для належного відновлення порушених прав позивача необхідно визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати позивачу до страхового стажу роботи вищезазначені періоди роботи.
Згідно зі ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки, позивачка звернулась до відповідача 23.11.2021 (пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку), тому пенсія за віком має бути призначена з дня звернення за пенсією, а саме з 23.11.2021.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1  ст.325 КАС України  та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5  ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1  ст. 329 КАС України  касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
          
Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Ватаманюк Р.В.