УХВАЛА
 
03 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 161/7914/23
провадження № 61-15587ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2023 року, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2023 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (далі - АТ «ОГС «Волиньгаз»), в якому просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо непроведення перерахунку плати за розподіл (доставку) природного газу за період 2020 - 2023 рік; зобов`язати відповідача розглянути наданий позивачем перерахунок плати за розподіл (доставку) природного газу за період 2020 - 2023 рік та здійснити відповідне корегування по особовому рахунку № НОМЕР_1 .
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2023 року закрито провадження у справі ОСОБА_1 до АТ «ОГС «Волиньгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, в частині позовних вимог про визнання неправомірних дій відповідача щодо непроведення перерахунку плати за розподіл (доставку) природного газу за 2020 - 2022 роки; зобов`язання відповідача розглянути наданий позивачем перерахунок плати за розподіл (доставку) природного газу за 2020 - 2022 роки та здійснити відповідне корегування по особовому рахунку № НОМЕР_1 .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «ОГС «Волиньгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.
 
Постановою Волинського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2023 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2023 року у цій справі залишено без змін.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2023 року, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2023 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року повернуто особі, яка її подала.
 
28 жовтня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вдруге звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2023 року, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2023 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року (надійшла до суду 01 листопада 
2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог 
у повному обсязі.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2023 року, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2023 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць