ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/18722/21                Головуючий суддя І інстанції Афанасьєв В. О.
Провадження № 22-ц/818/1561/23        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення плати за користування житлом
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року                                                                                       м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :
головуючого                Яцини В.Б.,
суддів колегії                Бурлака І.В., Маміної О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського  районного суду м. Харкова  від 18 січня 2022 року, по справі № 643/18722/21, за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2021 року КП «ХТМ» звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.09.2014 по 30.09.2021 в розмірі 82686,47 грн.
Позовна заява мотивована тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з теплопостачання. У відповідачів утворилась заборгованість в сумі 76125,63 грн. за період з 01.09.2014 по 30.09.2021. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання з урахуванням індексу інфляції в сумі 4596,74 грн. та трьох процентів річних в сумі 1964,10 грн., а також судові витрати.
Рішенням Московського  районного суду м.Харкова  від 18 січня 2022 року було задоволено позовні вимоги.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України», код ОКПО 31557119) заборгованість за опалення та гарячу воду з період 01.09.2014 по 30.09.2021 у розмірі 76125 грн. 63 коп., 3 % річних у розмірі 1964 грн. 10 коп., та інфляційні витрати в сумі 4596 грн. 74 коп.
Стягнуто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України», код ОКПО 31557119) судовий збір в розмірі 2 270 грн. 00 коп. в рівних частках, тобто по 1135 гривень 00 копійок з кожного.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції,   ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що він будучи власником квартири з 13.09.2007 року не був належним чином повідомлений про розгляд справи за вищевказаним позовом, у зв`язку з чим був позбавлений законного права на захист своїх цивільних прав та інтересів. Посилався на постанову Верховного суду від 02.04.2020 у справі № 757/29813/17-ц, що непроживання відповідача у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє власника квартири від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Зазначає, що рахунок № НОМЕР_2 був відкритий саме на ім`я ОСОБА_1 .
Крім того, у зв`язку з тим, що не приймав участь у справі, оскільки не був залучений до участі у справі, то не мав змоги заявити заяву про застосування строку позовної давності. Судом першої інстанції проігноровано той факт, що позовна заява подана поза межами строку позовної давності. Незалучення його до участі у справі у якості співвідповідача є підставою для відмови у задоволенні позову Вважає, що є підстави для скасування рішення суду та відмові в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відзив на скаргу не надійшов.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлені відповідачі не з`явилися в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. При цьому споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Внаслідок невиконання відповідачами обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг за ними утворилася заборгованість з централізованого водопостачання та водовідведення в загальному розмірі 82686 грн 47 коп., яка підлягає стягненню в повному обсязі.
Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до п.п. 1,4 ч.1, ч.2 статті 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та помилкового постановлення заочного рішення. У зв`язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.
Судовим розглядом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з теплопостачання. Викладене підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 11.10.2021 (а.с.5). За період з 01.09.2014 по 30.09.2021, за адресою:  АДРЕСА_1 ,утворилася заборгованість за надані КП «Харківські теплові мережі» послуги в розмірі 82686,47 грн, що підтверджено відомістю нарахування та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу ( а.с. 2-4).
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, на час виникнення спірної заборгованості регулювалися Законом України № 1875-ІV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон №1875-ІV), що діяв на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону №1875-ІV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо - будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону № 1875-ІV передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
За визначенням, наданим у пункті першому статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.
Судом встановлено, що відповідачі мають заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» за сплату комунальних послуг. Тому судова колегія вважає, що вимоги КП «Харківські теплові мережі» до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги підлягають частковому задоволенню, з огляду на заяву ОСОБА_1 про застосування до позову КП «Харківські теплові мережі» наслідків спливу строків позовної давності.        Відповідно до частини першої статті 256 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з частиною першою статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Стаття 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення (стаття 267 ЦК України).
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Створення учасникам справи рівних можливостей у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, складовими яких є закріплені у цивільному процесуальному законодавстві принципи рівності і змагальності сторін.
Оскільки ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи, та відповідно до постанови Верховного суду від 02.04.2020 у справі № 757/29813/17-ц, власник зобов`язаний нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, то судова колегія заявлене ОСОБА_1 клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності, викладене в апеляційній скарзі, підлягає розгляду Харківським апеляційним судом під час апеляційного перегляду справи.
Матеріалами справи підтверджено, що в поданому позові КП «Харківські теплові мережі» просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги за період з вересня 2014 року по вересень 2021 року (а.с. 1). КП «Харківські теплові мережі» було обізнано про існування свого порушеного права на отримання сплати за надані послуги, з вересня 2014 року, оскільки згідно з відомістю нарахувань та оплат сплата за надані позивачем послуги за адресою:  АДРЕСА_1 , з вересня 2014 року споживачами не проводилася (а.с. 2-4). Але з позовом КП «Харківські теплові мережі» звернулося лише у жовтні 2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності відносно окремих платежів. Тому в задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за період з вересня 2014 року по вересень 2018 року належить відмовити. Стягненню підлягає лише сума заборгованості за період з 01.09.2018 року по 30.09.2021 року. Згідно з наданою КП «Харківські теплові мережі» відомістю нарахувань та оплат, заборгованість споживачів за надані позивачем послуги за вказаний період складає 47820 грн 12 коп.
Також підлягає стягненню сума трьох відсотків річних та інфляційних витрат за період з 01.11.2018 року по 30.09.2021 року. А саме, інфляційні втрати складуть 4596,74 грн, три відсотки річних – 1964,10 грн (а.с. 4).
З огляду на викладене, судова колегія вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, заочне рішення – скасувати та ухвалити нову постанову, якою стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України», код ОКПО 31557119) заборгованість за опалення та гарячу воду з період 01.09.2018 по 30.09.2021 у розмірі 47820 (сорок сім вісімсот двадцять) грн. 12 коп., 3 % річних у розмірі 1964 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 10 коп., та інфляційні витрати в сумі 4596 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто шість) грн. 74 коп.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
Правочином відповідно до ч. 1 ст.202 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину встановлена ст. 204 ЦК України).
Проте поки неправильність розрахунку тарифів не визнана КП «Харківські теплові мережі» або їх недійсність не встановлена судом, суд зобов`язаний виходити із правомірності розміру тарифів, покладених в основу розрахунку заборгованості споживача за отримані послуги теплопостачання. Тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність заборгованості відповідачів перед КП «Харківські теплові мережі» за надані послуги.
Колегія суддів відхиляє доводи скарги ОСОБА_1 про те, що він як власник майна не був залучений до участі у справі, оскільки реєстрації у іншому місці не позбавляє його обов`язку сплачувати за надані комунальні послуги.
Так, за змістом ч.1 ст. ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом
Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Згідно ст.19,25 Закону України" Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Такий правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1706цс15 та № 6-1192цс15, які є чинними, тому відповідно до ст. 263 та п. 7 Розділу ХІІІ перехідних положень до ЦПК України в редакції від 15.12.2017, при виборі і застосуванні вказаних норм права до спірних правовідносин суд їх враховує.
Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року).Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 633, чинної з 30 серпня 2017 року).
Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.
Відповідно до п.4 та п.5ст.319 ЦК України власність зобов`язує, орієнтуючи власника на те, що кожен з них не лише має суб`єктивні права, але й несе відповідальність перед громадою та суспільством за належне використання цих прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян.
Згідно заст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Виходячи з вищевикладеного судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, тому відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує рішення суду та ухвалює нове про часткове задоволення позову.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню, а саме: на 65,77 % (з 82686,47 грн на 54380,96 грн), з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1492,98 грн (65,77% від 2 270 грн).
Проте апеляційна скарга ОСОБА_1 також підлягає частковому задоволенню, а саме: на 34,23 %, тому з КП «Харківські теплові мережі» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1165,53 грн (34,23% від 3405 грн).
Згідно ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» слід стягнути судовий збір у розмірі 327,45 грн (1492,98-1165,53 грн).
Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.
Рішення Московського  районного суду м.Харкова  від 18 січня 2022 рокускасувати, та ухвалити нове рішення.
Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України», код ОКПО 31557119) заборгованість за опалення та гарячу воду з період 01.09.2018 по 30.09.2021 у розмірі 47820 (сорок сім вісімсот двадцять) грн. 12 коп., 3 % річних у розмірі 1964 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 10 коп., та інфляційні витрати в сумі 4596 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто шість) грн. 74 коп.
В задоволенні позову Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за період з 1 вересня 2014 року по 31 серпня 2018 року, трьох відсотків річних та інфляційних витрат відмовити.
Стягнути в рівних частках ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України», код ОКПО 31557119) судовий збір в розмірі з кожного 327,45 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 19 грудня 2023 року.
Головуючий                                                                                                В.Б. Яцина.

Судді                                                                                                        І.В. Бурлака.

                                                                                               О.В. Маміна.