Справа № 151/505/23 
Провадження № 33/801/1153/2023
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Токарчук Л. Г.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

05 грудня 2023 року                                                                     м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника - адвоката Люлька Володимира Пантелеймоновича на постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , 
встановив:
Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп. 
Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_2 через захисника - адвоката Люлька В.П. подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. 
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що в матеріалах справі відсутні докази руху та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 і його захисник, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи. 
Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно статті 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КпАП України, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який відповідає санкції частини 1 статті 130 КпАП України особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.
Перевіряючи доводи апелянта щодо невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КпАП України, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 254 КпАП України передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Постанова суду відповідає вимогам статті 283 КпАП України і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що поставлено йому у вину, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №320953 від 04.08.2023 року водій ОСОБА_2 о 17:38 год того ж дня – 04.08.2023 по вул. Свято-Михайлівська в смт. Чечельник Гайсинського району Вінницької області керуючи транспортним засобом (ВАЗ) Богдан 211040, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Частиною першою статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції визначено ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема це: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КпАП України.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт заперечує факт керування транспортним засобом (оскільки відеозаписами не підтверджено рух транспортного засобу та його зупинку) та факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Долучені до матеріалів справи відеозаписи з бодікамери поліцейського відображають події, які відбулися 04.08.2023 року під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 і з них слідує, що працівниками поліції було дотримано вимог закону. 
Так, під час перегляду в суді відеоматеріалів – записів з нагрудних камер патрульних поліцейських, з`ясовано, що коли до автомобіля підійшли працівники поліції, на місці водія, тобто за кермом, перебував ОСОБА_2 , а на передньому сидінні сиділи пасажирка з дочкою. Інших осіб в транспортному засобі не було.
Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_2 та його пасажиркою, остання промовила, що ОСОБА_2 зранку пив коньяк, а зараз взяв їм каву, а того вони лише «скотилися» до магазину.
При цьому, ні ОСОБА_2 , ні його пасажирка не повідомили, що за кермом була інша людина.
Після виявлення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння, проте останній відмовився від його проходження.
Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що він нібито не керував транспортним засобом, суд апеляційної інстанції оцінює їх критично з огляду на таке.
ОСОБА_2 намагаючись уникнути огляду і притягнення до відповідальності відразу заявив працівникам поліції про те, що він просто сидів в авто, а не керував ним, проте вони відразу ж звернули його увагу на те, що патрульний автомобіль рухався на зустріч і вони особисто бачили, які він спочатку рухався проїзною частиною, а далі побачивши їх звернув і зупинився. 
До протоколу додано запис з відеореєстратора патрульного автомобіля, який незважаючи на погану якість (надмірна засвіченість деяких ділянок), підтверджує зазначені обставини, а саме те, що патрульне авто рухається дорогою, назустріч йому на деякій відстані рухається інший автомобіль, який приймає вправо, а патрульне авто під`їжджає до його передньої частини. 
А тому заперечення факту керування транспортним засобом (оскільки відеозаписами не підтверджено рух транспортного засобу та його зупинку) ОСОБА_2 є безпідставними, спрямовані на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.
Досліджені судом відеозаписи є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції, ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.
Інформація, що міститься на відеозаписі, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України.
Апеляційний суд наголошує, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП УКраїни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.
За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Люлька Володимира Пантелеймоновича подану в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2023 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                І.М. Стадник