ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 жовтня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/805/20	
                                                                                Суддя І інстанції – Сацький Р.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Запорізькій області 
на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2023 року у справі  за адміністративним позовом за позовом Селянського (фермерського) господарства «Лещенко В.М.» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року, залишеним без змін  постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.02.2023 задоволено позовні вимоги  Селянського (фермерського) господарства «Лещенко В.М.», а саме:
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 00045950702 від 01.12.2020, яке прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0005290502 від 28.12.2019, яке прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0005280502 від 28.12.2019, яке прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0001471306 від 10.10.2019, яке прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0001451306 від 10.10.2019, яке    прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) на користь Селянського (фермерського) господарства «Лещенко В.М.»(юридична адреса: 70030, Запорізька область, Вільнянський район, с. Михайлівка, вул. Шкільна, буд. 11, код ЄДРПОУ 19275892) судовий збір у розмірі 11 020 (одинадцять тисяч двадцять) гривень 00 коп.
23 квітня 2023 року за заявою позивача Запорізький окружний адміністративний суд ухвалив додаткове рішення у справі, яким стягнув за рахунок Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Селянського (фермерського) господарства «Лещенко В.М.» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн 00 коп. та витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 22355 (двадцять три тисячі триста п`ятдесят п`ять) грн 00 коп.
Не погодившись із вказаним додатковим рішенням контролюючий орган подав на нього апеляційну скаргу в якій просив його скасувати  в частині задоволених позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що позивачем не надано до суду достатніх доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною, відповідно до вимог ст. 134 КАС України. Крім того   висновки  судово-економічної експертизи  не є інформативними для справи, тому що вся інформація стосовно фактичних обставин справи, їх документального і нормативного обґрунтування в повному обсязі міститься в матеріалах справи, оцінку правомірності спірного податкового повідомлення-рішення суд може надати без висновку експерта. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування  судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає  частковому задоволенню з наступних підстав.  
Задовольняючи частково заяву про стягнення витрат на професійну правову допомогу  цінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації у розмірі 10000 грн. 00 коп. та витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 22355 грн 00 коп.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктами 1,3 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, проведення експертизи підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та витрат на підготовку експертного висновку, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), на проведення судових експертиз, експертних досліджень та надання інших послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, проведенням експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта.
У ситуації, що розглядається, Адвокатське об`єднання «Аксіома» виконувало послуги з професійної правничої допомоги позивачу у розгляді цієї справи на підставі договору № 14/01-20 від 14 січня 2020 року про надання правової допомоги.
Ухвалою суду від 02.09.2020 призначена судово-економічна експертиза по справі, проведення якої  було доручено  судовому експерту Приватної аудиторської служби «Лінара-аудит» Дєєвій Лілії Євгеніївні (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, буд.14, оф.24).
Позивачем було сплачено Приватної аудиторської служби «Лінара-аудит» вартість проведеної судової експертизи, в розмірі – 22355 грн 00 коп., що підтверджується  актом  здачі-приймання висновку судової економічної експертизи№ 107/11.1 від 21.09.2021 за результатами проведення судово-економічної експертизи по адміністративній справі №280/805/20. (т. 2 а.с. 135). 
На підтвердження витрат на правову допомогу надані наступні документи: договір про надання правової допомоги від 17.01.2020 № 14/01-20; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № АО-0000068 від 26.09.2022 за договором про надання правової допомоги на суму 26550 грн 00 коп. за підготовку адміністративного позову з обґрунтуванням правової позиції, його оформлення і подання до суду; опис наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 17.01.2020 № 14/01-20 в адміністративній справі № 280/805/20; копія виписки АТ «Укексімбанк» від 24.12.2021 (підтвердження сплати послуг з проведення експертизи); копія виписки АТ «Креді Агріколь Банк» за період з 14.01.2022 по 30.09.2022 (підтвердження сплати послуг з правової допомоги).
Заперечуючи проти ухвалення додаткового рішення  відповідачем у письмовій заяві зазначено, що висновки  судово-економічної експертизи  не є інформативними для справи, тому що вся інформація стосовно фактичних обставин справи, їх документального і нормативного обґрунтування в повному обсязі міститься в матеріалах справи, оцінку правомірності спірного податкового повідомлення-рішення суд може надати без висновку експерта. Щодо витрат на правову допомогу зазначає про їх неналежне підтвердження.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд апеляційної інстанції надає оцінку співмірності заявленої позовної вимоги із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Проаналізувавши зроблений позивачем розрахунок та надані заперечення на нього, а також враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат на правову допомогу , колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо часткового задоволення витрат на правову допомогу, про що вірно зазначено судом першої інстанції. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката при наданні професійної правничої допомоги у даній справі 10000 грн. 
Колегія  суддів також зазначає, що право на правову допомогу – це гарантована Конституцією України можливість фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги.
Важливу роль у забезпеченні реалізації, захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина в Україні як демократичній, правовій державі відведено праву особи на правову допомогу, закріпленому у статті 59 Конституції України. Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер. У контексті частини першої цієї статті «кожен має право на правову допомогу» поняття «кожен» охоплює всіх без винятку осіб - громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України.
Здійснення права на правову допомогу засноване на дотриманні принципів рівності всіх перед законом та відсутності дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 21, частини перша, друга статті 24 Основного Закону України).
Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.  
У статті 16 КАС України закріплено право кожного учасника  мати  право користуватися правничою допомогою. 
Обмеження гарантованих конституційних прав не допускається, отже доводи відповідача про те, що  позивач мав самостійно представляти свої інтереси  без залучення адвоката, не можуть братися до уваги і бути підставою для відмови у задоволенні заяви про компенсації витрат на професійну правничу  допомогу.
Щодо відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи у сумі 22355 грн., колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для такого відшкодування. 
Так, відповідно до частини п`ятої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Ухвалою суду від 02.09.2020 призначена судово-економічна експертиза по справі, проведення якої  було доручено  судовому експерту Приватної аудиторської служби «Лінара-аудит» Дєєвій Лілії Євгеніївні, висновки отриманої експертизи були покладені в обґрунтування рішення суду першої інстанції, яким позовні вимоги було задоволено. 
На підтвердження понесених витрат пов`язаних з проведенням судової експертизи та залученням експерта, окрім договору та актів прийому-здачі виконаних робіт, позивачем до суду надано копії виписок банку про рух коштів за період з 14.01.2022 по 30.09.2022.
Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, погоджується з висновками суду першої інстанції, що співмірною сумою до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є 10000 грн.,  та витрати пов`язаних з проведенням експертизи  у розмірі 22355 грн. При цьому доводи апеляційної скарги з приводу ненадання  доказів на підтвердження  наданих  послуг не відповідають дійсним обставинам справ, при тому, що судом першої інстанції критерії обґрунтованості та доцільності при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу були враховані.
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції. 
Враховуючи викладене підстави для скасування додаткового судового рішення відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 17 жовтня 2023 року.          

Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова