КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 жовтня 2023 року місто Київ.
Справа № 755/8766/21
Апеляційне провадження № 22-ц/824/13435/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Головуючого судді                     Желепи О.В.,
суддів:                                        Мазурик О.Ф., Немировської О.В.
за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року (ухвалено у складі судді Якимець О.І., повний текст складено12 червня 2023 року)
 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Євгена Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
 
ВСТАНОВИВ
 
Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів у якому просить: визнати протиправними дії реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича щодо проведення державної реєстрації припинення обтяження рухомого майна за реєстраційним номером 14668867 від 04.12.2014; 
зобов`язати реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича скасувати запис про вилучення обтяження реєстраційний номер 14668867 від 04.12.2014 (контрольна сума Г2А1912БДА);
 поновити в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запис про обтяження № 14668867 від 04.12.2014 (контрольна сума Г2А1912БДА) за договором застави автомобіля № 15/20-2008-ЗА віл 31.07.2008 з дати вилучення такого запису - 15.03.2017; 
вирішити питання розподілу судових витрат.
В обґрунтування позову посилається на те, що 31.07.2008 між ПАТ «БГ Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір. З метою забезпечення виконання зобов`язання за цим договором, 31.07.2008 між сторонами було укладено договір застави рухомого майна, яке на праві власності належить відповідачу-1. 05.08.2008 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстроване приватне обтяження, яке надалі продовжено до 19.08.2013 та 04.12.2019 відповідно. 19.08.2018 між банком та позивачем укладено договір відступлення права вимоги, зокрема за кредитним договором та договором застави. Однак 15.03.2017 предмет застави було продано відповідачем-1 третій особі на підставі договору купівлі-продажу. На момент продажу запис про обтяження транспортного засобу було вилучено приватним нотаріусом на підставі заяви ПАТ «БГ БАНК» від 15.03.2017. Позивач звертає увагу, що ПАТ «БГ Банк» не надавало згоди на відчуження автомобіля та із жодними заявами до реєстратора про вилучення спірного запису не звертався, приватний нотаріус не перевірив документи особи, яка подала таку заяву, а відтак останній діяв в супереч вимогам чинного законодавство.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ТОВ «ФК «Європейська факторингова компанія розвитку» - Рябко Сергій Олександрович 24 липня 2023 року, згідно поштової відмітки, подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, відповідач вказує, що оскаржуване рішення є незаконним  у зв`язку з неправильністю, неповнотою дослідження доказів і встановлення обставин у справі та вважає його таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Звертає увагу, що судом встановлено, шо обтяжувачем спірного транспортного засобу заява про припинення обтяження не надавалась, але всупереч зазначеному було винесено рішення яке суперечить законодавству та обставинам справи.
Вказує, що здійснення реєстрації ПАТ «БГ БАНК» обтяження предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна підтверджується витягами які містяться в матеріалах Кредитної справи      ОСОБА_3 яка була передана ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» на підставі договору відступлення.
 
Посилаючись на обставини справи вказує, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є. В. вчинені неправомірні дії, щодо внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про припинення обтяження, щодо транспортного засобу, який перебував в заставі ПАТ «БГ Банк» та в подальшому перебуває в заставі у його правонаступника ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР», чим порушив законне право кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави у разі невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором.
Зазначає, що судом не було витребувано доказів у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Євгена Вікторовича, а саме інформацію на підставі яких документів 15 березня 2017 року було вчинено дії щодо вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження № 14668867 від 04 грудня 2014 року (контрольна сума Г2А1912БДА, однак незважаючи на невиконання ОСОБА_4 ухвали суду, судом першої інстанції було прийнято рішення без наявності зазначених доказів.
Зазначає, що попри те, що позивач оскаржує дії Відповідача-2 як суб`єкта владних повноважень, фактично, звернення до суду за даним позовом було зумовлене необхідністю захисту його майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.
Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції про те, що даний спір стосується припинення обтяження відносно рухомого майна - автомобіля (предмета застави), а тому приватний нотаріус є неналежним відповідачем,зазначає, що у даному випадку такий висновок суду є безпідставним, оскільки даний спір стосується не припинення обтяження, а скасування запису про припинення обтяження і поновлення запису про обтяження, який був скасований.
Вказує, що у даному випадку, заявлений позивачем спосіб захисту повністю відповідає правовим висновкам Верховного суду на які посилався суд у своєму рішенні, оскільки визнання протиправними дій нотаріуса щодо проведення державної реєстрації припинення обтяження предмета застави, скасування запису про вилучення обтяження та поновлення запису про обтяження від 04.12.2014р., призведе до реального практичного захисту, адже поновлення даного запису в реєстрі буде свідчити про чинність застави Позивача та надасть можливість Позивачу реалізувати право визначене договором застави.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року поновлено строк на апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження у даній справі.
15 вересня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, якою просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Зазначає, що характеристикою кредиту за кредитним договором № 15/20-2008 від 31 липня 2008 року у складі лоту F114GL30122. було те, що право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено, однак Банк довів у Вищому господарському суді України недійсність вказаного договору відступлення. Довів банк цей факт у межах справи 910/2924/15, інформація про що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
 
Однак, ПАТ "БГ БАНК" або Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, не вживали жодних заходів з метою застосування наслідків недійсності такого договору про відступлення прав вимоги, а тому станом на момент укладення Договору № 102018/ПУЛ про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12.10.2018 року ПАТ "БГ БАНК" не повернув собі право вимоги за кредитним договором № 15/20-2008 від 31 липня 2008 року і не міг передати його Позивачу
 
Вважає, що саме тому, що Позивач не міг набути жодного права вимоги за Кредитним договором № 15/20-2008 від 31 липня 2008 року у зв`язку з тим, що таке право вимоги не було повернуто ПАТ "БГ БАНКУ", то й жодних прав Позивача у межах правовідносин, врегульованих кредитним договором № 15/20-2008 від 31 липня 2008 року порушено не було.
Зазначає, що оскільки Позивач від самого початку був обізнаний, що за даними державних реєстрів Банк не обліковується заставодержателем, оскільки Позивач від самого початку був обізнаний, що Банк не володіє усіма необхідними документами, у тому числі оригіналами договорів, то доводи Позивача, щодо того, що йому були передані наявні у банку документи не є і не можуть бути доказами будь-чого у даному спорі.
Наголошує, що між приватним нотаріусом та позивачем відсутні цивільно-правові правовідносини і відсутня сама правова основа для цивільно-правового спору, оскільки жодних рішень, де б фігурував Позивач, Відповідач-2 не приймав, жодних прав та охоронюваних інтересів Позивача Відповідачем-2 порушено не було.
Вказує, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб при продажі лоту F114GL30122 розмістив на офіційному сайті інформацію про те, що "За даними державних реєстрів Банк не обліковується заставодержателем.". Тобто, БГ "БАНК" і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб знали про таку характеристику кредитів, які увійшли у склад лоту F114GL30122, але Позивач чомусь ігнорував зазначені застереження.
Саме тому, правомірність дій Відповідача доводиться самим змістом правовідносин, наявними у справі доказами і більше того презюмується в силу приписів як ЦК України, так і Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", а Позивачем не надано жодного доказу протилежного.
 
В судовому засіданні представник ТОВ «ФК «ЄФКР» - Рябко Сергій Олександрович доводи апеляційної скарги підтримав. ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, були належно повідомлені про місце і дату судового засідання, причину неявки не повідомили.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.
 
Суд установив, що 31 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсальний банк розвитку та партнерства» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «БГ Банк») (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № 15/20-2008 (далі - договір, кредитний договір) /том 1, а.с. 12-15/.
Відповідно до умов договору банк надає позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 50000,00 дол. США на придбання автомобіля марки «Toyota Seguoia», зі сплатою 16,5% річних за користування кредитом. Строк повернення кредиту 30 липня 2015 року. Банк надає кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, а останній повертає кредитні кошти згідно з графіка, який є невід`ємною частиною цього договору (п. п. 1.1, 1.3, 2.3 договору).
10 грудня 2008 року та 18 лютого 2009 року укладено договір № 1 та договір № 2 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 15/20-2009 від 31.07.2008 / том 1 а.с. 18, та 18 зворотня сторона/.
31 липня 2008 року між банком (заставодержатель) та позичальником (заставодатель) укладено договір застави автомобіля № 15/20-2008-ЗА (далі - договір застави). Заставою забезпечуються вимоги, що виникають за кредитним договором. Предмет застави - автомобіль марки «Toyota Seguoia», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (п. п. 1.1, 2.1, 3.1) /том 1, а.с. 19-21/.
05 серпня 2008 року Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесено відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна: вид обтяження - приватне обтяження, тип обтяження - застава рухомого майна, підстава обтяження - договір застави автомобіля, об`єкт обтяження - автомобіль марки «Toyota Seguoia», д.н.з. НОМЕР_1 , відомості про обтяження відчуження - заборона відчужувати, обтяжувач - ВАТ «Універсальний банк розвитку та партнерства», боржник - ОСОБА_1 , розмір основного зобов`язання - 50000,00 дол. США, строк виконання зобов`язання - 30.07.2015, термін дії обтяження - 05.08.2013, реєстраційний номер 7689656 /том 1, а.с. 30/.
Надалі, відомості про обтяження щодо предмету застави було продовжено за заявою обтяжувача, що підтверджено витягом про реєстрацію в держаному реєстрі обтяжень рухомого майна від 19.08.2013, із терміном дії обтяження до 19.08.2018, реєстраційний номер 13857573 та від 04.12.2014, із терміном дії обтяження до 04.12.2019, реєстраційний номер 14668867 / том 1, а.с. 31, 32/.
26 липня 2010 року між банком (кредитор) та ОСОБА_5 (поручитель) та відподівачем-1 (позивальник) укладено договір поруки №15/20-2008-2 ( далі - договір поруки) /том 1, а.с. 104-105/. Предметом договору поручитель зобов`язується солідарно із позичальником відповідати в повному обсязі перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника за кредитним договором № 15/20-2008 від 31.07.2008.
20 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «БГ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №102018/ПУЛ (далі - договір відступлення). Предметом договору, зокрема був також кредитний договір та договір застави автомобіля, що підтверджено додатком № 1 до договору відступлення, що є невід`ємною частиною останнього. Загальна заборгованість за кредитним договором 546820,02 грн /том 1, а.с. 22-27/.
04 грудня 2019 року реєстратором Новейко-Вадіс О. Г. Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесено відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна: вид обтяження - приватне обтяження, тип обтяження - застава рухомого майна, документ-підстава обтяження - договір застави автомобіля, об`єкт обтяження - автомобіль марки «Toyota Seguoia», д.н.з. НОМЕР_1 , відомості про обтяження відчуження - заборона відчужувати, обтяжувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Єврейська факторингова компанія розвитку», боржник - ОСОБА_1 , розмір основного зобов`язання - 546820,02 дол.США, строк виконання зобов`язання - 30.07.2015, термін дії обтяження - 04.12.2024, реєстраційний номер 27283508 /том 1 а.с. 33/.
Право власності ОСОБА_1 на автомобіль, який був предметом застави, підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 /том 1, а.с. 28/.
Суд установив, що відповідно до витягу про реєстрацію з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису) від 15.03.2017, з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вилучено запис 14668867 з контрольною сумою Г2А1912БДА, підстава вилучення - заява про реєстрацію змін обтяження рухомого майна, 626970574, 15.03.2017 об 12:59:41, Публічне акціонерне товариство «БГ БАНК», дата та час реєстрації - 15.03.2017, реєстратор - приватний нотаріус Незнайко Є. В., контрольна сума ВАВБ0Г270В /том 1, а.с. 7/.
Цього ж дня, ОСОБА_1 , здійснив відчуження транспортного засобу, який був предметом договору застави, за договором купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_2 .
 
Відмовляючи в задоволенні позову , суд прийшов до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що саме відповідач-2 вчинив протиправні дії щодо проведення державної реєстрації припинення обтяження рухомого майна, суд вважав доведеним, що новий власник заставного майна є добросовісним набувачем, оскільки набув право власності на транспортний засіб після того, як обтяження вже було скасовано і в реєстрі були відсутні відомості про таке обтяження.
 
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками з огляду на наступне.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з ст. 17 зазначеного Закону заставодавець може відчужити заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом.
Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.
Застава припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання (ст.ст. 27, 28 Закону).
Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна (ст. 1).
Так, згідно ч. 3 ст. 9 цього Закону, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
У відповідності до ч. 1, 3 ст. 10 цього Закону у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.
Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом (ст. 12).
Системний аналіз ч. 3 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дозволяє дійти висновку про те, що у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Позивач може бути добросовісним набувачем лише за умови, якщо на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу був відсутній відповідний запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відчуження майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, а тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.
Тобто, у разі відчуження спірного автомобіля боржником за відсутності реєстрації обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі кредитного договору, зазначене обтяження не зберігає свою силу для нового власника (покупця), а реєстрацію такого обтяження після припинення застави рухомого майна у зв`язку з переходом права власності на предмет застави до іншої особи - добросовісного набувача слід вважати безпідставною.
Зазначений висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №661/3344/17, від 02.12.2020 року у справі № 681/909/19.
Суд першої інстанції вважав доведеною обставину, що на момент відчуження спірного автомобіля боржником, яким є ОСОБА_1 , транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна будь-яких обтяжень не існувало, а відтак новий власник транспортного засобу ОСОБА_2 є добросовісним набувачем рухомого майна, а тому в силу закону спірне обтяження не зберігає свою силу для нового власника (покупця).
Суд також установив, що станом на 15.03.2017 обтяжувачем спірного транспортного засобу був ПАТ «БГ Банк», а відтак саме обтяжувач був суб`єктом звернення з заявою про припинення обтяжень і виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів встановила, що  висновок суду про добросовісність   покупця заставного майна є передчасним, з огляду на те, що суд не надав жодної правової оцінки тій обставині, що договір купівлі-продажу транспортного засобу укладався в той же день, що і скасовувалось обтяження.
Крім того, висновок суду про те, що до державного реєстратора з заявою про скасування обтяження звернувся саме кредитор Публічне акціонерне товариство «БГ БАНК»  в заставі якого перебував транспортний засіб зроблено на недоведених припущеннях, так як, суду державним реєстратором так і не були подані докази на підставі, яких він вчинив реєстраційну дію, щодо скасування існуючого обтяження.  
 
Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального право-відношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача.
 
Правові висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи), викладені у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18, пункт 36), від 12 грудня   2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18, пункт 53) та від 04 лютого 2020 року у справі № 910/7781/19 (провадження № 12-150гс19, пункт 37).
 
Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.
У справі, що переглядається, позивач подав позов, яким просив зобов`язати реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича скасувати запис про вилучення обтяження реєстраційний номер 14668867 від 04.12.2014 (контрольна сума Г2А1912БДА);
 поновити в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запис про обтяження № 14668867 від 04.12.2014 (контрольна сума Г2А1912БДА) за договором застави автомобіля № 15/20-2008-ЗА віл 31.07.2008 з дати вилучення такого запису - 15.03.2017
Цей позов поданий лише до попереднього власника майна - ОСОБА_1 та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є. В.., а новий власник транспортного засобу - ОСОБА_2 визначенийтретьою особою у цій справі.
Враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позову до приватного нотаріуса КМНО Незнайка Є.В, який вчинив реєстраційну дію про скасування обтяження рухомого майна.
Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову до відповідача ОСОБА_1 , суд не звернув увагу на те, що на час звернення до суду з позовом спір у позивача існує саме з новим власником транспортного засобу ОСОБА_2 .
Суд вірно зазначив, що права позивача, які він вважав порушеними, можуть бути захищені в спосіб відновлення прав заставодержателя, але при цьому  розглянув позов та встановив обставини, які мають правове значення для вирішення такого спору, без встановлення належного кола учасників.
У матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про залучення  ОСОБА_2  до участі у справі як відповідача у порядку, передбаченому статтею 51 ЦПК України. Суд із урахуванням принципу диспозитивності (стаття 13 ЦПК України) не має права самостійно залучати належного відповідача до участі у справі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018  року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18) зроблено правовий висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).
Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
На наведене вище суд першої інстанції уваги не звернув.
Оскільки, встановлення належності складуучасників є обов`язком суду, а в даній справі не залучено всіх осіб, які є учасниками спірних матеріальних правовідносин в якості відповідачів, і вказаний недолік не може бути усунутий на стадії апеляційного розгляду,рішення суду підлягає зміні в частині мотивів його ухвалення, оскільки в такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі як відповідача, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
Отже, зазначене свідчить про істотне порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке потягло за собою ухвалення незаконного рішення.
 Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У відповідності до ч. 4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Керуючись вказаними нормами процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах
 
ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» - задовольнити частково.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389ЦПК України.
Повний текст постанови складено 12 жовтня 2023 року.
Головуючий:                                                                                                     О. В. Желепа

Судді:                                                                                                      О. Ф. Мазурик

                              О.В. Немировська