КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                    
    Справа № 759/5486/20                                          Головуючий у 1 інстанції: П`ятничук І.В.
  Провадження № 22-ц/824/7347/2023                  Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 листопада 2023 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,
секретар                                        Ткаченко В.В.,
 
розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка Ігоря Миколайовича, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро», ОСОБА_2 , про скасування державної реєстрації,-
 
в с т а н о в и в:
 
 В березні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М., треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро», ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації. Зазначила, що 11.07.2008 року між ОСОБА_2 та АКБ «Форум» був укладений кредитний договір № 0029/08/00-CLNv. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0029/08/00-CLNv від 11.07.2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «Форум» був укладений договір іпотеки № 3208 від 11.07.2008 року, предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . Згідно інформаційної довідки № 187274729 від 01.11.2019 року, 05.07.2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенко І.М. було внесено запис № 32307163  про права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Підставою для внесення запису зазначений договір іпотеки № 3208 від 11.07.2008 року та договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2009 року у справі № 2-1955-1/09 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0029/08/00-CLNv від 11.07.2008 року у розмірі 601469,97 грн. та відмовлено у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в зв`язку з відмовою позивача від позову щодо цих вимог. На виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2009 року 09.03.2010 року був виданий виконавчий лист, який наразі перебуває на виконанні. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на належну ОСОБА_1 квартиру за ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на час переходу права власності за рішенням державного реєстратора діяв мораторій на відчуження майна громадян, яке забезпечене за валютним кредитом. Наявність рішення суду про стягнення заборгованості яке набрало законної сили, та прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень призведе до подвійного стягнення. А тому ОСОБА_1 просила визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень з відкриттям розділу: індексний номер 47685290 від 09.07.2019 року про реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», наразі ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати протиправною і скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», наразі ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1867800880000, номер запису про право власності 32307163; визнати протиправним і скасувати запис про право власності № 32307163 від 05.07.2019 року на нерухоме майно, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», наразі ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»; припинити право власності ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1867800880000; поновити право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1867800880000; поновити запис про право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1867800880000.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Визнано протиправним і скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень з відкриттям розділу: індексний номер 47685290 від 09.07.2019 року про реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (правонаступник ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА») права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,5 кв.м.
Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 321,00 грн. 
В іншій частині позовних вимог  відмовлено.
В лютому 2023 року  ОСОБА_2 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Просив стягнути з відповідачів на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 38000,00 грн. та витрати, пов`язані з доставкою поштової кореспонденції, у розмірі 500,00 грн.
 Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовлено .
Не погоджуючись із рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги. Просять скасувати рішення  суд першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 в повному обсязі. Посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Вважають, що суд безпідставно вважав можливим покласти в основу рішення лише одну з підстав позову, не встановив обставини, на які посилалась ОСОБА_1 в інших підставах позову, не зазначив мотивів неприйняття таких підстав, зокрема, щодо того, що кредитодавець за кредитним договором №0029/08/00-CLNv від 11.07.2008 р. використав право захисту своїх порушених прав у судовому порядку, а саме шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, і відмовився від своїх вимог в цій частині, що в подальшому виключає можливість реалізації останнім права звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Позивачка не отримувала вимог ПАТ «БАНК ФОРУМ» або ТОВ «Фінансова компаній «ВЕСТА» з приводу укладеного договору іпотеки №3208 від 11 липня 2008 року; заяву про державну реєстрацію прав було подано неналежною особою, що мало бути підставою для відмови у державній реєстрації прав. Вважають, що суд помилково не задовольнив позовні вимоги про визнання протиправною і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, про припинення права власності відповідача та поновлення права власності позивача на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1867800880000). 11 лютого 2023 року позивачка подала до суду першої інстанції клопотання разом з доказами розміру понесених судових витрат. Вона також подала заяву про поновлення процесуального строку на подання доказів. Суд не звернув увагу на зміст заяви позивачки про стягнення судових витрат, не призначив судове засідання для вирішення питання про судові витрати, внаслідок чого помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивачки витрат на правничу допомоги, доставку кореспонденції та ін.
На додаткове рішення  суду апеляційну скаргу подав ОСОБА_2 . Просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його заяву про ухвалення додаткового рішення суду. Стягнути з ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 38 000,00 грн. та витрати, пов`язані з доставкою поштової кореспонденції, у розмірі 500,00 грн.  Посилається на порушення норм процесуального права. Вважає помилковим висновок суду про недоведеність понесення судових витрат. Такі витрати підлягають розподілу за результатом розгляду справи незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною або третьою особою, чи тільки має бути сплачено. 
В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
Представник ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»  просить відхилити подані апеляційні скаргу, а рішення суду і додаткове рішення залишити без змін.
В судове засідання  ОСОБА_2 , Державний реєстратор КП "Реєстраційне бюро" Тарасенко І.М., представники третіх осіб не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.
Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року підлягають залишенню без задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_2 на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року підлягає задоволенню  частково з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11.07.2008 року між ОСОБА_2 та АКБ «Форум» був укладений кредитний договір № 0029/08/00-CLNv, на підставі якого позичальнику була відкрита відновлювальна відклична кредитна лінія на споживчі цілі з лімітом кредитування 60600,00 доларів США, строком повернення до 10.07.2018 року (а.с. 6-7 т. 1).
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0029/08/00-CLNv від 11.07.2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «Форум» був укладений договір іпотеки № 3208 від 11.07.2008 року, предметом якого є нерухоме майно -  квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 27.10.2006 року (а.с. 8-9, 11 т.1).
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2009 року у справі № 2-1955-1/09 частково задоволені позовні вимоги АКБ «Форум». З ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» стягнута заборгованість за кредитним договором № 0029/08/00-CLNv від 11.07.2008 року у розмірі 601469,97 грн. (а.с.97-98 т. 1).
26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» укладений договір № 0002/19/5 про відступлення прав вимоги, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0029/08/00-CLNv від 11.07.2008 року, боржником якого є ОСОБА_2 (а.с. 99-105 т.1).
26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» був укладений договір про відступлення прав за договорами іпотеки (іпотечними договорами), відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» перейшло право вимоги за договором іпотеки № 3208 від 11.07.2008 року (а.с. 106-107 т.1).
Згідно інформаційної довідки № 187274729 від 01.11.2019 року, 05.07.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенком І.М.  до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис № 32307163 про реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Підставою для внесення запису зазначений договір іпотеки № 3208 від 11.07.2008 року та договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки (а.с. 18-20 т.1).
ОСОБА_1 порушила в судовому порядку питання про скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень з відкриттям розділу: індексний номер 47685290 від 09.07.2019 року про реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», наразі ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання протиправною і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», наразі ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1867800880000, номер запису про право власності 32307163; визнання протиправним і скасування запису про право власності № 32307163 від 05.07.2019 року на нерухоме майно, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», наразі ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»; припинення право власності ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1867800880000; поновлення права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1867800880000; поновити запис про право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1867800880000.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 . Визнав протиправним і скасував рішення державного реєстратора Комунального підприємства Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень з відкриттям розділу: індексний номер 47685290 від 09.07.2019 року про реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (правонаступник ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА») права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Визнав за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,5 кв.м.
У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 суд відмовив.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.
Відповідно до ч.1 ст. 18 цього Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Згідно із ч.1 ст. 20 вказаного Закону заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. Заява на проведення реєстраційних дій в електронній формі подається за умови ідентифікації заявника (фізичної або юридичної особи) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи. Про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника об`єкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до ч.1 ст. 27 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема, на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.
 Відповідно до   ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в ст. 590 ЦК України  передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з ч. 3 ст. 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно договору про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим нотаріально посвідченим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог останнього, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає останньому застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
Разом з тим, на момент реалізації іпотекодержателем  права на звернення стягнення на предмет іпотеки діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно підпункту 1 пункту 1 вказаного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:
- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;
- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, обмеження встановлені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» поширюються не лише на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, а й на позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є реєстрація права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі.
Як  встановлено судом, ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» порушила визначений чинним законодавством порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Квартира    за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті і використовується як місце постійного проживання позивачки ОСОБА_1 .
Відтак, суд першої інстанції дійшов законно та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень з відкриттям розділу: індексний номер 47685290 від 09.07.2019 року про реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (правонаступник ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА») права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ,а також визнав за позивачкою прававласності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,5 кв.м.
ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» не оскаржувало рішення суду першої інстанції у вказаній частині, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перевірки правильності висновків суду першої інстанції у цій частині.
Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції безпідставно вважав можливим покласти в основу рішення лише одну з підстав позову, не встановивши обставини, на які посилалась ОСОБА_1 в інших підставах позову
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» були відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою:  АДРЕСА_1 , шляхом реєстрації за ним права власності на вказану квартиру у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» з тих підстав, що на момент реєстрації за ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» права власності на вказану квартиру поширювалася заборона на звернення стягнення на предмет іпотеки у визначений спосіб. У даному випадку у суду не було необхідності надавати оцінку порушенням порядку здійснення реєстрації права власності на вказану квартиру за   ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», отриманню позивачкою вимог про усунення порушень кредитного зобов`язання та реалізації позивачем звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку.
Задоволення позову ОСОБА_1 шляхом визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень з відкриттям розділу: індексний номер 47685290 від 09.07.2019 року про реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (правонаступник ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА») права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та  визнання за позивачкою права власності на квартиру у повному обсязі відновлює її права. Суд першої інстанції обґрунтовано  вважав, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, про припинення права власності відповідача та поновлення права власності позивача на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1867800880000).  
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 не зазначила, в чому полягає неповнота захисту її прав, з урахуванням того, що судом було визнано протиправним і скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень з відкриттям розділу: індексний номер 47685290 від 09.07.2019 року про реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (правонаступник ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА») права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та  визнано за нею право власності на квартиру,  чим відновлений статус позивачки як власника квартири.
Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М., оскільки належним відповідачем в даній справі є ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».
Позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до державного реєстратора, якого позивачка визначила співвідповідачем. Такі висновки суду першої інстанції відповідають висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №823/2042/16 від 01.04.2020у справі №520/13067/17.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.
Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Як вбачається з матеріалів справи, 18 липня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву  про стягнення витрат на правничу допомогу. Просила стягнути на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 100 000,00 грн. (а.с .146-147 т. 2).
До матеріалів справи долучена копію ордера на надання правничої допомоги ОСОБА_1 у Святошинському районному суді м. Києва  адвокатом Белінським В.А.,  копію посвідчення адвоката Белінського В.А., його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію витягу з договору №б/н про надання правової допомоги від 25 квітня 2021 року, укладеного між адвокатом Белінським В.А. і Кондусовою А.А.
Разом з тим, у вказаному витягу з договору не зазначено в якій справі адвокат зобов`язався надати позивачці правничу допомогу, вартості таких послуг, порядку розрахунку тощо. У ньому зазначені лише повноваження адвоката. 
ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження  обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.  А тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для відшкодування позивачці витрат на правничу допомогу у визначеному нею розмірі.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянтів на те, що суд першої інстанції не вирішив заяву позивачки ОСОБА_1 про приєднання доказів на підтвердження понесених нею судових витрат, подану 11 лютого 2023 року. Вказана заява була подана вже після ухвалення у справі рішення по суті спору. Відтак, подання ОСОБА_1 до суду заяви про приєднання доказів на підтвердження понесених нею судових витрат від 11 лютого 2023 року не впливає на висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 19 січня 2023 року.
Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні  від 19 січня 2023 року.
Тому, вказані апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення.
Колегія суддів не  може погодитися з висновками суду першої інстанції, які викладені у додатковому рішенні від 29 травня 2023 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі.
  ОСОБА_2 просив стягнути на його користь втрати на правничу допомогу в розмірі 38000,00 грн. На підтвердження вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 надав копію договору № 23/11/21 про надання правової (правничої) допомоги від 23 листопада 2021 року, укладеного з адвокатом  Стринатком Ю.Д., додаткової угоди № 23/11/21 від 23 листопада 2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23 листопада 2021 року № 23/11/21, акту приймання-передачі № 26/11/21 від 26 листопада 2021 року наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23 листопада 2021 року № 23/11/21,  додаткової угоди № 06/02/23 від 06 лютого 2023 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23 листопада 2021 року № 23/11/21, акт приймання-передачі № 13/02/23 наданих послуг від 13 лютого 2023 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23 листопада 2021 року № 23/11/21, а також остаточний розрахунок суми судових витрат в суді першої інстанції, відповідно до яких загальна сума витрат склала 38 500,00 грн. (а.с. 134-140 т. 3).
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав документів про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що він дійсно поніс витрати на правничу допомогу.
За змістом п. 1 частини другої статті 137 ЦПК України при цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
 Тобто, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до висновків, викладених у постановах  Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21   при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи критерії, вказані у ст. ст. 137, 141 ЦПК України.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_2 є третьою особою в даній справі, та лише підтримував позов  ОСОБА_1 .
Судом першої інстанції задовольнгив позов  ОСОБА_1 частково.
Як вбачається з доданого до заяви ОСОБА_2 остаточного розрахунку суми судових витрат в суді першої інстанції на загальну суму 38 500,00 грн., до вказаної суми був включений зокрема, гонорар успіху в  розмірі 15 000 грн., витрати за написання клопотання про витребування доказів.  Це не узгоджується із процесуальним статусом заявника як третьої особи, яка не має обов`язку доведення в даній справі. Також до суми включені витрати за написання пояснень в сумі 12000,00 грн., що не відповідає складності справи та часу, необхідного для складання таких пояснень. За складання документів, пов`язаних із відшкодуванням лише  судових витрат заявником заявлено витрати в загальній сумі 8500,00 грн., що не є виправданим. 
Колегія суддів враховує, що надання правничої допомоги  ОСОБА_2 у даній справі не потребувало вивченню великого обсягу документів та нормативно-правових актів, а також надання певних доказів. З урахуванням складності справи, процесуального статусу ОСОБА_2 у даній справі, об`єму наданої йому правничої допомоги, часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а також вимог розумності, колегія суддів вважає, що  з ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Відтак, додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
  
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ,376, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року без змін.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року задовольнити частково.
Скасувати додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року та ухвалити нове.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 22 листопада 2023 року. 
 
Суддя-доповідач                                                  Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                            Крижанівська Г.В.
 
                                                                               Матвієнко Ю.О.