УХВАЛА
14 листопада 2023 року
м. Київ
 
Справа № 750/9436/22
Провадження № 51- 6819 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого -       ОСОБА_1 , 
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 08 вересня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,    
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам  ст. 427 КПК України, встановлено, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Тобто таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Як слідує зі змісту касаційної скарги, серед іншого, захисник наводить аргументи, які стосуються незгоди з оцінкою доказів, яким надає власну оцінку, відмінну від оцінки, наданої судами, при цьому вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що, на його думку, є підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. 
Крім того, не погоджуючись з судовими рішенням, зокрема і з ухвалою апеляційного суду в частині порушення судом норм, передбачених ст. 419 КПК України, захисник лише формально цитує норми процесуального закону та посилається на практику Верховного Суду, при цьому не вказує, які саме доводи його апеляційної скарги, всупереч зазначеній нормі закону, не були розглянуті апеляційним судом або не спростовані. 
Відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК України, якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу. Такими документами, що підтверджують повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні, згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 50 КПК України, є: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордер, договір із захисником або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Натомість захисник до поданої ним скарги долучає доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід тримання під вартою від 08 жовтня 2022  року №025-250000351. Однак, це доручення діє лише протягом затримання та/або тримання особи під вартою та не підтверджує повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції.  
Оскільки касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429  цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено строк для усунення допущених недоліків. 
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд, 
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 08 вересня 2023 року щодо останнього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків  - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі не усунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, її буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                     ОСОБА_3