Справа № 346/1758/23 
Провадження № 22-ц/4808/970/23 
Головуючий у 1 інстанції Валігурська Л. В. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого  (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів                                              Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,
секретаря                                       Петріва Д.Б.,
з участю                               особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Оксани Белей,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Третьої Коломийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануляк І.В. про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Валігурською Л.В. у м.Коломия Івано-Франківської області, 01 червня 2023 року, повний текст якого складено 09 червня 2023 року, 

                                                           в с т а н о в и в:
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Третьої Коломийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануляк І.В. про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку та господарських споруд, розташованих по АДРЕСА_1 . За життя батько розпорядитись своїм майном не встиг, заповіт не склав, хоча за життя стверджував, що вищезазначений будинок після його смерті належатиме їй, оскільки вона проживала з ним  і все життя брала участь в обслуговуванні будинку. 
Після смерті батька позивач вступила в управління спадковим майном та здійснювала за ним подальший догляд. Як спадкоємець, звернулась до державного нотаріуса Третьої Коломийської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно (житловий будинок АДРЕСА_1 ). Також до нотаріуса звернулись її брати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які не були зареєстровані та не проживали на момент смерті з батьком, у зв`язку з чим, державним нотаріусом відкрито спадкову справу та,  користуючись її необізнаністю, видано свідоцтво про право на спадщину за законом (реєстрі за №603). Згідно свідоцтва їй передано у власність 1/3 частину спірного житлового будинку, 2/3 частини - передано у власність її брату ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_6 відмовився від своєї частки на користь ОСОБА_7 . Після цього, позивач мала розмову зі своїм братом ОСОБА_7 щодо спадкового майна їх батька, а саме: його волевиявлення з приводу будинку АДРЕСА_1 , який після смерті останнього мав перейти у власність позивачу, тоді вони домовились про те, що брат відмовиться від 2/3 вказаного будинку на її користь шляхом укладення договору купівлі-продажу.
ІНФОРМАЦІЯ_2 брат ОСОБА_7 раптово помер і вказану домовленість виконати не встиг, а тому після його смерті відкрилась серед іншого і спадщина на 2/3 частини вищезазначеного будинку. Позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого брата, проте їй відмовлено через наявність спадкоємців першої черги, а саме: діти брата (відповідачі) – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які також звернулись до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті свого батька, проте свідоцтво про право на спадщину не отримали. 
Вважає, що має право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька, тому наявні підстави для визнання свідоцтва про спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №603 недійсним. 
Просила скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2021, посвідчене державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В., зареєстроване в реєстрі за №603, спадкова справа №146/2020 (а.с.1-1,том.1). 
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 240-243,том.1).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1   подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що суд  дійшов неправильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, не дослідивши всіх обставин, які мають значення для справи та не дав їм вірну правову оцінку.
Так, за життя батько казав, що будинок за адресою АДРЕСА_1 після його смерті буде належати тільки їй, оскільки проживала з батьком все життя та є особою з інвалідністю (з 5 років).
Відмовивши в задоволенні позовних вимог, суд не вислухав пояснення відповідачів та третю особу, які взагалі не з`являлись у судові засідання, не витребував у нотаріальної контори спадкову справу №146/2020.
Судом не враховано відсутність заповіту на житловий будинок у АДРЕСА_2 , що б підтверджувало власність на 2/3 частки житлової площі цього будинку на ім`я її померлого брата ОСОБА_7 ; відсутність технічного паспорта щодо права власності 2/3 частки спільного батьківського будинку на ім`я ОСОБА_7 за вказаною адресою.
Апелянт також зазначила, що з необхідністю звернення до суду і відмовою в добровільному порядку задовольнити позовні вимоги у неї погіршився стан здоров`я, а допущена відповідачами тяганина змушує її терпіти душевний неспокій і моральні страждання. Весь цей час знаходиться у стані морального пригнічення і дискомфорту. Таке становище вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, у зв`язку з чим наявні підстави для відшкодування моральної шкоди.
Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Стягнути з відповідачів на її користь 200 000  грн моральної шкоди (а.с.4-14, 19-20 том2)
Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судове засідання не з`явилися відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а саме державний нотаріус Третьої Коломийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануляк І.В., про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу  у відсутності відповідачів та третьої особи.
Вислухавши доповідь судді, особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Оксани Белей, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , про що Коломийським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 01.09.2020 складено відповідний актовий запис №679 (свідоцтво про смерть від 01.09.2020 серія НОМЕР_1 ) (а.с.15, том.1)
ОСОБА_5 та ОСОБА_8 являлись батьками ОСОБА_9 (позивачки), ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (а.с. а.с.12, 58, 59 том.1).
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0038706074 від 02.03.2023 ОСОБА_9 змінила своє дошлюбне прізвище на « ОСОБА_10 » .
ОСОБА_5 набув право власності на будинок АДРЕСА_1 (спадкове майно) відповідно до договору купівлі-продажу від 08.12.1990 року (а.с.89-92, том.1). 
Станом на 31 серпня 2020 року за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 (батько позивача) (відповідь Управління «Центр надання адміністративних послуг» Коломийської міської ради від 25.11.2020 №2995/02.13-11)  (а.с.72, том.1). 
Згідно матеріалів спадкової справи №146/2020 після смерті ОСОБА_5 , із заявами про прийняття спадщини звернулись: 01 грудня 2020 року ОСОБА_1 (дочка померлого), ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 (син померлого) (а.с.52,53). 
01 грудня 2020 року ОСОБА_6 подав заяву, згідно якої відмовився від своєї частки в спадковому майні після смерті батька ОСОБА_5 на користь брата ОСОБА_7 (а.с.53,54, том.1). 
28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулась із заявою №566 (спадкова справа №146/20) про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_5 - житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.77, том.1). 
28 жовтня 2021 року ОСОБА_7   звернувся із заявою №567 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.109, том.1). 
28 жовтня 2021 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №603 спадкова справа №146/2020 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після смерті якого прийнято ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Так, ОСОБА_1 видано відповідне свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.105,том.1).
За відомостями з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.10.2021 №281675613 право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2021 №603 (а.с.133, том.1). 
28 жовтня 2021 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №602 спадкова справа №146/2020 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після смерті якого прийнято ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Так,  ОСОБА_7 видано відповідне свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.109, том.1).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, про що 31.12.2021 зроблено Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відповідний актовий запис №2014 (свідоцтво про смерть від 11.01.2022 серія НОМЕР_2 ).
ОСОБА_7 являвся батьком відповідачів ОСОБА_3 (свідоцтво про народження від 23.03.1979 серія НОМЕР_3 ); ОСОБА_13 (свідоцтво про народження від 22.02.1978 серія НОМЕР_4 ), яка змінила прізвище на « ОСОБА_14 » (свідоцтво про шлюб від 16.05.2008 серія НОМЕР_5 ); ОСОБА_4 (свідоцтво про народження від 03.10.1984 серія НОМЕР_6 ).
25 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .
27 травня 2022 року із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7 звернулись ОСОБА_2 (заява №153 спадкова справа №62/2022), ОСОБА_4 (заява №155 спадкова справа №62/2022), ОСОБА_3 (заява №154 спадкова справа №62/2022) (а.с.156-157-зворот, том.1). 
Листом від 01.06.2022 №209/02-14 ОСОБА_1 державним нотаріусом Третьої Коломийської державної нотаріальної контори повідомлено про те, що вона являється спадкоємцем ІІ черги після смерті свого брата ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , тоді як його діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються спадкоємцями І черги і мають першочергове право на прийняття спадщини, оскільки звернулись з відповідними заявами (а.с.172-зворот, том.1). 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 1216, 1218,1223, 1261, 1275, 1296 ЦК України, встановивши, що батько позивачки ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіт не залишив, а тому всі його троє дітей, к спадкоємці за законом першої черги,  наділені правом на спадщину у рівних частках у спадковому майні, позивач переважного права на спадкування не мала, обрала неналежний спосіб захисту порушеного права, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
З таким висновком  суду першої інстанції  погоджується апеляційний суд з огляду на таке.
Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).
За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України (перша черга спадкоємців) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1261 ЦК України).
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1279 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.
Спадкоємець, який отримав спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, що передбачено ч. 1 ст. 1296 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах – до  уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Правових наслідків невиконання такого обов`язку, зокрема у вигляді втрати права на спадщину, положеннями цивільного законодавства не передбачено. Водночас, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, але не отримав свідоцтва про право на спадщину, не має можливості розпоряджатися таким майном, оскільки у нього немає правовстановлюючого документа на спадкування нерухомого майна.
Свідоцтво про право на спадщину – це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав.  
З огляду на положення ст..ст. 16, 1301 ЦК України належним і ефективним способом захисту порушеного права може бути  визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.  
Суд першої інстанції вірно зазначив, що таким способом захисту могла скористатися позивачка, однак вона заявила вимогу, яка не узгоджується з положеннями ЦК України щодо способів захисту порушеного права.
У постановах від 14.11.2018 у справі №2-1316/2227/11 (провадження №61-12290св18), від 14.05.2018 у справі №296/10637/15-ц (провадження №61-2448св18) та від 23.09.2020 у справі №742/740/17 (провадження №61-23св18) Верховний Суд виклав правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.11.2018 у справі №2-1316/2227/11 (провадження №61-12290св18) зроблено висновок, що: «у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування – утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо».
Судом вірно встановлено,  що після смерті батька ОСОБА_5 у строки, визначені ч. 2 ст. 1275 ЦК України, із заявами про прийняття спадщини звернулись позивачка та її брат ОСОБА_7 , на користь якого від своєї частки у спадковому майні відмовився їхній брат ОСОБА_6 . Таким чином, не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що вона як така, що постійно проживала зі спадкодавцем, мала переважне право на прийняття спадщини, оскільки відповідним правом наділені усі спадкоємці першої черги, які у визначені законом строки звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. 
ОСОБА_7   з дотриманням визначеної законом процедури прийняв спадщину з видачею відповідного свідоцтва.
Доводи апелянта щодо відсутності підстав для прийняття спадщини відповідачами не заслуговують на увагу, оскільки останні не є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 .   Батьком відповідачів ОСОБА_7 за життя набуто право власності на 1/3 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , після його смерті відкрилася спадщина, на яку виникло право у спадкоємців ОСОБА_7 за законом в порядку черговості.
Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну  оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до не правильного вирішення справи, тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374,375,381-384 ЦПК України, суд
                                                        п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                      І.О. Максюта
Судді:                                                                                                Л.В. Василишин
                                                                                                           В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2023 року.