ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2023 року
м. Київ
Справа № 274/5762/22 
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/4805/453
Провадження № 51 - 4087 км 23
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,                                
прокурора                                                 ОСОБА_5 ,
засудженого                                              ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,
його захисника                                          адвоката ОСОБА_7 
в режимі відеоконференції,  
            
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 121 ч. 2, ст. 71 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 3 місяці.   
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2023 року щодо нього на підставі ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 14 червня 2023 року та направити справу до Житомирського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги. Надаючи власну оцінку обставинам звернення засудженого ОСОБА_6 до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2023 року та посилаючись на вимоги ст. 117, ст. 395 ч. 2 п. 1, ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України, вважає, що суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 117 ч. 1 КПК України мав поновити засудженому ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження та розглянути його апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції. Зокрема, звертає увагу на те, що вирок суду першої інстанції був проголошений без участі засудженого                   ОСОБА_6 , розписка про отримання копії вироку від 09.02.2023 року не містить його підпису, при розгляді кримінального провадження на засудженого                    ОСОБА_6 здійснювався тиск зі сторони установи, а в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_6 відсутня розписка про отримання ним копії вироку від 09.02.2023 року. Вважає, що строк на апеляційне оскарження вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2023 року засудженим ОСОБА_6 пропущений з поважних причин, оскільки він невчасно отримав його копію.    
Заперечень на касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 від учасників судового провадження не надходило.   
Позиції учасників судового провадження 
Захисник ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_6 вважали касаційну скаргу захисника обґрунтованою та просили її задовольнити. 
Прокурор в судовому засіданні вважала касаційну скаргу необґрунтованою та просила залишити її без задоволення. 
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідача, вислухавши доводи учасників касаційного розгляду,   перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків. 
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
У пункті 8 частини 2 статті 129 Конституції України  закріплено гарантії, згідно з яким однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Право особи на апеляційне оскарження, спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні. 
Відповідно до вимог ст. 24 КПК України кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод, законних інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 370, ст. 418 ч. 2 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.   
Частина 3 статті 399 КПК України визначає підстави для повернення апеляційної скарги, однією з яких є подача апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Відповідно до ст. 116 ч. 1 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. 
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.
Відповідно до ст. 117 ч. 1 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
З урахуванням вказаних вимог закону та положень ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України про те, що суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою цієї особи не знайде підстав для його поновлення, рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги з цих підстав має містити встановлені обставини щодо початку строку на апеляційне оскарження, дати звернення із апеляційною скаргою особою та відповідні мотиви, з яких виходив суд при прийнятті такого рішення. 
Відповідно до ст. 395 ч. 2 п. 1 КПК України апеляційна скарга на вирок може бути подана  протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Частиною третьою цієї статті також визначено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. 
З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_6 перебуває під вартою, і він, хоч і не був доставлений на проголошення вироку Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 09 лютого 2023 року, проте цього ж дня йому було вручено копію цього вироку, про що в матеріалах кримінального провадження наявна розписка з підписом ОСОБА_6 (т. 1, а.п. 147) 
За таких обставин, останнім днем строку, передбаченого ст. 395 ч. 2 п. 1 КПК України, на апеляційне оскарження вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, постановленого 09 лютого 2023 року, для засудженого ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, було 13 березня 2023 року, проте він звернувся із апеляційною скаргою лише 12 квітня 2023 року, тобто із пропуском тридцятиденного строку на апеляційне оскарження. 
Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисник ОСОБА_9 , діючи в інтересах ОСОБА_6 , оскаржував вирок суду від 09 лютого 2023 року до Житомирського апеляційного суду, проте захисник та обвинувачений ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції відмовилися від апеляційної скарги. При цьому апеляційним судом з`ясовувалася добровільність позиції обвинуваченого ОСОБА_6 щодо такої відмови та роз`яснювалися йому її наслідки.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції виконав вищезазначені вимоги процесуального закону, належним чином з`ясував обставини звернення засудженого ОСОБА_6  з апеляційною скаргою на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 09 лютого 2023 року та дійшов до обґрунтованого висновку про те, що апеляційну скаргу подано ним із пропуском передбаченого ст. 395 ч. 2 п. 1 КПК України строку, не визнавши при цьому поважними причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження, не знайшов підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження за його заявою та постановив ухвалу відповідно до ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України, повернувши йому апеляційну скаргу. 
Мотивуючи рішення щодо відсутності поважних причин пропуску засудженим ОСОБА_6 строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначив, що до поважних причин пропуску строку відносяться зокрема хвороба, відрядження, стихійне лихо та інші обставини, що не дали можливості заінтересованій особі своєчасно подати апеляційну скаргу. Проте ОСОБА_6 не навів таких обставин у своїй апеляційній скарзі, зазначивши, що не подав своєчасно апеляційну скаргу через тиск і погрози зі сторони адміністрації установи, які об`єктивно жодним чином не підтверджуються. Крім того, апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_6 , хоча і не був присутній під час проголошення вироку о 12 год. 00 хв. 09 лютого 2023 року в суді першої інстанції, оскільки не був своєчасно доставлений конвоєм, однак копію вироку ОСОБА_6 отримав в день його проголошення у Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області 09 лютого 2023 року. Доставка               ОСОБА_6 09.02.2023 року до суду підтверджується листом ДУ «Житомирської установи виконання покарань №8 » №8/5920 від 13.06.2023 року.
За таких обставин, апеляційний суд не встановив обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску засудженим ОСОБА_6 строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції щодо нього, та об`єктивних даних, які б могли перешкодити йому звернутись з апеляційною скаргою в межах передбаченого законом строку, і відмовив у задоволенні його заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином мотивувавши своє рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.    
Дані про те, що на засудженого ОСОБА_6 здійснювався тиск зі сторони установи, як про це зазначає захисник у касаційній скарзі, в матеріалах кримінального провадження відсутні, докази наявності такого тиску також не додані захисником і до касаційної скарги та не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду, а тому такі доводи касаційної скарги є необґрунтованими.   
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги захисника не знаходить.
Керуючись ст. ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 - без задоволення. 
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3