Дата документу 07.11.2023 Справа № 335/3951/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 335/3951/23 Головуючий у І інстанції: Громова І.Б.
Провадження № 22-ц/807/1991/23                                     Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року        м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:         Полякова О.З.,
суддів:         Кухаря С.В.,
        Крилової О.В.,
секретар: Смокотіна В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Загоруйка Геннадія Анатолійовича на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У травні 2023 року  ОСОБА_1  в особі представника – адвоката Загоруйка Г.А. звернулась до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець Виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого, посилаючись на порушення процедури вчинення виконавчих написів, в тому числі, на відсутність документів, що свідчать про безспірність заборгованості, зазначала, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено без належних правових підстав та з порушенням законодавства, що регулює порядок вчинення нотаріусами України виконавчих написів. Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за реєстровим № 84294 від 03.06.2021, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. - ВП № 67211359 від 21.10.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за Кредитним договором № AG1622823 від 16.06.2019 за період з 27.12.2019 до 20.05.2021 на загальну суму 7577 грн. Також просила вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07 вересня 2023 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за реєстровим № 84294 від 03.06.2021, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. - ВП № 67211359 від 21.10.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за Кредитним договором № AG1622823 від 16.06.2019 за період з 27.12.2019 до 20.05.2021 на загальну суму 7577 грн. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині розподілу судових витрат,  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Загоруйка Г.А. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просить змінити рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07 вересня 2023 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12060 грн за надані юридичні послуги, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в стягненні судових витрат на правову допомогу, адже позивач виконав вимоги законодавства щодо належного обґрунтування та підтвердження здійснення таких витрат. Зокрема, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Загоруйка Г.А. зазначала про попередній розрахунок витрат, які вона очікує понести за надання правової допомоги під час розгляду справи в суді, до розгляду справи надала документи, що підтверджують надання такої допомоги, її обсяг та вартість.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» заперечує проти її доводів, просить залишити скаргу без задоволення, оскаржуване рішення – без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).
На підставі вищевикладеного, колегія суддів зауважує, що переглядає рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07 вересня 2023 року тільки в частині вирішення судових витрат на правову допомогу.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 130-138), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.
Відмовляючи в задоволенні клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12060 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Проте колегія суддів не може повністю погодитись із таким висновком з огляду на таке.
Апеляційний суд встановив та підтверджено матеріалами справи, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Загоруйка Г.А. повідомляла про те, що понесла витрати на правничу допомогу у цій справі в розмірі 10720 грн та очікує понести під час розгляду справи в суді таку ж суму витрат (а.с. 4), разом з позовом надала до суду попередній розрахунок суми судових витрат, у якому визначено надання таких послуг: 14.04.2023 зустріч та усна консультація щодо порядку та підстав визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, порядку оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 67211359, забезпечення (відворот звернення стягнення на майно боржника у період оскарження виконавчого документа, отримання постанов та інформації у ВП № 67211359; укладення Договору № 13/2023 про надання правової допомоги від 14.04.2023 – 1 година – 1340 грн; 01.05.2023 складання та направлення адресатам адвокатського запиту у ВП № 67211359 та щодо виконавчого напису; заповнення Ордеру про надання правничої (правової) допомоги ВТ 1035488 від 14.04.2023 та інших додатків, а також направлення пакету документів адресатам – 1 година – 1340 грн); 02.05.2023 усна консультація ОСОБА_1 щодо змісту отриманого виконавчого напису, вчиненого за реєстровим № 84294 від 03.06.2021, порядку та підстав його оскарження в судовому та в позасудовому порядку – 1 година – 1340 грн; 03.05.2023 – складання (написання) та подання до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Ведикт Капітал» про визнання таким, що не підлягає віконню виконавчого напису, вчиненого за реєстровим № 84294 від 03.06.2021 – 5 годин – 6700 гривень; представництво інтересів ОСОБА_2 в одному судовому засіданні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя щодо розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Ведикт Капітал» про визнання таким, що не підлягає віконню виконавчого напису, вчиненого за реєстровим № 84294 від 03.06.2021- 2 судодні – 5360 грн; інші клопотання та/або заяви до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя щодо розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Ведикт Капітал» про визнання таким, що не підлягає віконню виконавчого напису, вчиненого за реєстровим № 84294 від 03.06.2021 – 4 години – 5360 грн (а.с. 11-12).
На підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача долучив до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги № 13/2023 від 14.04.2023, укладений адвокатом Загоруйко Г.А. та Калініченко А.Л., за умовами якого сторони погодили надання адвокатом правової допомоги, зокрема, щодо оскарження в судовому порядку виконавчих написів, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 03.06.2021 за реєстровим № 84294, від 29.04.2021 за реєстровим № 24806 та від 28.04.2021 за реєстровим № 23810 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ТОВ «Українські фінансові операції», ТОВ «Вердикт Капітал», що перебувають на примусовому виконанні у виконавчих провадженнях № 65789224 від 14.06.2021, № 65789756 від 14.06.2021, № 67211359 від 21.10.2021, а також в інших правовідносинах та у всіх судових та правоохоронних органах, підприємствах, установах, організаціях, різних форм власності тощо. Відповідно до п. 4.2 Договору № 13/2023, гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в Додатку № 1 цього Договору. Згідно з п. 4.6 Договору № 13/2023, факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг, зразок якого є Додатком 2 до цього Договору. Відповідно до п. 4.7. Договору № 13/2023, підставою для сплати гонорару є рахунок-фактура, зразок якого є Додатком 3 до цього Договору. Клієнт сплачує гонорар у день отримання рахунку-фактури (п. 4.8.) (а.с. 13-14).
26.06.2023 ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Загоруйка Г.А. подала до суду першої інстанції клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та вирішення питання про розподіл судових витрат, до якого додано Акт наданих послуг за Договором № 13/2023 про надання правової допомоги від 14.04.2023 № 13/20023/335/3951/23/1 від 19.06.2023, підписаний адвокатом Загоруйко Г.А. та клієнтом ОСОБА_1 , складений про те, що Адвокат передав, а Клієнт отримав такі послуги: 14.04.2023 зустріч та усна консультація щодо порядку та підстав визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, порядку оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 67211359, забезпечення (відворот звернення стягнення на майно боржника у період оскарження виконавчого документа, отримання постанов та інформації у ВП № 67211359; укладення Договору № 13/2023 про надання правової допомоги від 14.04.2023 – 1 година – 1340 грн; 01.05.2023 складання та направлення адресатам адвокатського запиту у ВП № 67211359 та щодо виконавчого напису; заповнення Ордеру про надання правничої (правової) допомоги ВТ 1035488 від 14.04.2023 та інших додатків, а також направлення пакету документів адресатам – 1 година – 1340 грн); 02.05.2023 усна консультація ОСОБА_1 щодо змісту отриманого виконавчого напису, вчиненого за реєстровим № 84294 від 03.06.2021, порядку та підстав його оскарження в судовому та в позасудовому порядку – 1 година – 1340 грн; 03.05.2023 – складання (написання) та подання до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (Запорізького районного суду Запорізької області) позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Ведикт Капітал» про визнання таким, що не підлягає віконню виконавчого напису, вчиненого за реєстровим № 84294 від 03.06.2021 – 5 годин – 6700 гривень; 19.06.2023 - підготовка та подання клопотання про розгляд справи № 335/3951/23 без участі позивача та вирішення питання про розподіл судових витрат до Запорізького районного суду Запорізької області – 1 година – 1340 гривень. Загальна вартість послуг складає 12060 гривень (а.с. 49) До вказаного клопотання додано Рахунок-фактуру № 13/2023/335/3951/23/1 (Додаток № 2 до Договору № 13/2023) від 19.06.2023 про необхідність сплати послуг, зазначених в Акті № 13/2023/335/3951/23/1 в сумі 12060 гривень (а.с 50).
Аналогічні клопотання представника позивача подав суду 10.07.2023 (а.с. 72-73), 18.07.2023 (а.с. 79-80) та 07.09.2023 (а.с. 92-3).
Крім того, матеріали справи містять клопотання ТОВ «Вердикт Капітал» про зменшення витрат на правничу допомогу (а.с. 57-62).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України,  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової   допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
То ж домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження   № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, можна дійти висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту за явлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 27 липня 2022 року у справі № 686/28627/18, провадження № 61-3410св20, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін.
У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.
У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18)(офіційний сайт ЄСПЛ, за посиланням: https://www.echr.coe.int/Documents/PD_satisfaction_claims_eng.pdf ).
Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.
Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03, пункт 106).
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22).
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність належних доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу.
Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що заявлені представником позивача суми є надмірними та не співмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню в суді першої інстанції необхідно зменшити.
Враховуючи заперечення відповідача проти розміру витрат на правову допомогу, сплачених позивачем, колегія суддів доходить висновку про те, що представник позивача не довів, що визначений ним розмір правової допомоги повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності.
При цьому колегія суддів вважає, що стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07 вересня 2023 року в частині розподілу судових витрат на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України слід скасувати, прийняти нову постанову про часткове задоволення заяви та стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 
Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Загоруйка Геннадія Анатолійовича – задовольнити частково.
Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07 вересня 2023 рокуу цій справі в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу – скасувати. Прийняти у цій частині нову постанову, якою:
«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції, в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.»
В інший частині рішення суду не переглядалося.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 10 листопада 2023 року.

Головуючий:

Судді: