КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
       
Унікальний номер справи № 757/26509/19-ц 
Апеляційне провадження № 22-ц/824/990/2023                 
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
            22 листопада  2023 року                                                                                     м. Київ
 
            Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                              судді - доповідача                           Білич І.М.
                             суддів                                             Мостова Г.І., Слюсар Т.А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Печерського районного суду міста Києва Бусик О.Л.,
у цивільній справі №757/26509/19-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-
 
                                               в с т а н о в и л а:
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за результатами розгляду якого просив стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 12 001 грн. 43 коп. та моральну шкоду у сумі 7 500 грн.; стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 11 011 грн. 43 коп. та моральну шкоду в сумі 7 500 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 27 лютого 2018 року на вул. Дніпровський узвіз сталася ДТП за участю автомобіля марки Нісан Кашкай, номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу, автомобіля марки Лянчіа, номерний знак НОМЕР_2 , марки Хонда Акорд, номерний знак НОМЕР_3 , під керування ОСОБА_2 та марки Ніссан Альмера, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті даного ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що призвело до завдання збитку позивачу. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року, винуватцями зазначеної ДТП визнано водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Вусо» згідно з полісом серії АМ «№2246776, та ОСОБА_3 - в ПрАТ «СК «Перша» згідно з полісом серії АК №8125251. Ураховуючи те, що мала місце обопільна вина двох учасників ДТП, то страхові компанії винуватців ДТП здійснили виплату позивачу зменшивши її на 50%. ПрАТ «СК «Вусо» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 30 436 грн. 74 коп. на користь позивача за мінусом франшизи в сумі 1 000 грн. В свою чергу ПрАТ «СК «Перша» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 31 436 грн. 74 коп. Однак, сукупний розмір страхового відшкодування не відповідає фактичному розміру шкоди, яку понесла позивач, що є підставою для стягнення з відповідачів різниці між фактичним розміром шкоди та страховими виплатами. Для відновлення пошкодженого транспортного засобу, позивач звернулась на станцію технічного обслуговування ФОП ОСОБА_4 , де їй виставлено рахунок на суму 80 767 грн. 60 коп. Дана сума була сплачена на СТО, що підтверджується товарними чеками №030901 та №280901. В результаті проведення ремонтних робіт ФОП ОСОБА_4 складено акт виконаних робіт №ВЛ-В-1519 від 28 вересня 2018 року. Таким чином, фактично позивачем понесені витрати на відновлення пошкодженого автомобіля в сумі 80 767 грн. 60 коп.  Крім того, позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 500 грн., які просить стягнути з відповідачів. Також, внаслідок неправомірних дій відповідачів позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що позивач довгий час не могла отримати повного відшкодування завданих їй майнових збитків, яку позивач оцінює в сумі 15000 грн.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2021 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 251 грн. 73 коп. завданої матеріальної шкоди, витрати на правничу допомогу в розмірі 1 750 грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп.
Стягнуто з ТОВ «НІКО Страхування» на користь ОСОБА_1 9 261 грн. 43 коп. завданої матеріальної шкоди, витрати на правничу допомогу в розмірі 1 750 грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 384 грн.  20 коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням суду ТО «НІКО Страхування» подало апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просило рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що суд першої інстанції не дослідив факту відсутності обопільної вини двох учасників ДТП, оскільки відповідно до першої постанови Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року встановлена вина громадянина ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Ніссан», відносно автомобіля марки «Хонда» д.н.з. НОМЕР_3 . При цьому, другою постановою Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року встановлена вина громадянина ОСОБА_2 відносно автомобіля марки «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 , тобто відносно позивача. Отже, саме громадянин ОСОБА_2 , який безпосередньо завдав шкоди позивачу і має відшкодовувати завдані збитки.  Крім того, другий удар транспортного засобу ОСОБА_2 та позивача був дуже незначним та не міг призвести до додаткових пошкоджень автомобіля позивача.
 
            Відзив на апеляційну скаргу подано не було.
 
Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Судом при розгляді справи встановлено, що 27 лютого 2018 року ОСОБА_2 о 10 год. 55 хв., керуючи автомобілем «Хонда», номерний знак НОМЕР_3 , по вул. Дніпровський узвіз у м. Києві, під час руху не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1 , який у свою чергу самовільно, некерований, від удару здійснив зіткнення з автомобілем «Ланчія», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Водій ОСОБА_2 порушив п.п. 12.1, 13.1, Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків завдано усім вказаним транспортним засобам.
27 лютого 2018 року ОСОБА_3 о 10 год. 55 хв., керуючи автомобілем марки «Ніссан», номерний знак НОМЕР_4 , по вул. Дніпровський узвіз у м. Києві, під час рух не дотримався безпечної дистанції, що призвело зіткнення з автомобілем «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_3 , який не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1 , який у свою чергу самовільно, некерований, від удару здійснив зіткнення з автомобілем «Ланчія», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Водій ОСОБА_3 порушив п.п. 12.1, 13.1, Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків завдано усім вказаним транспортним засобам.
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність учасників дорожнього руху за правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
У відповідності до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 вказаного Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи   витрати   на   усунення  пошкоджень, зроблених   навмисно   з   метою  порятунку  потерпілих  внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця  дорожньо-транспортної  пригоди  до  місця  проживання  того власника  чи  законного  користувача  транспортного  засобу,  який керував   транспортним   засобом  у  момент  дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний  засіб  необхідно,  з  поважних  причин, помістити на стоянку,  до  розміру  шкоди  додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами ст.ст.1187, 1188 ЦК України.
За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).
Пунктом 36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Отже, відповідно до положень п.36.3 ст.36 Закону, ч.2 ст.1188 ЦК України розмір страховох виплати зменшується на 50%, оскільки відповідальними за заподіяння неподільної шкоди є взаємопов`язані сукупні дії декількох осіб, то розмір страхового відшкодування регламентної виплати за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, в межах суми страхової виплати на одну особу, та з відрахуванням франшизи. 
Відтак доводи апеляційної скарги в частині, що саме громадянин ОСОБА_2 , який безпосередньо завдав шкоди позивачу і має відшкодовувати завдані збитки суперечать нормам чинного законодавства та не впливають на рішення суду.
Таким чином, встановивши, що у даній дорожньо-транспортній пригоді наявна вина кількох осіб, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про те, що обов`язок відшкодування матеріальної шкоди покладається на обох відповідачів. 
            За вказаних обставин, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав солідарного відшкодування відповідачами шкоди завданої внаслідок ДТП з урахуванням страхової виплати.
            Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.
            
За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
 
Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
            
Керуючись ст.ст. 368,372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -
            
п о с т а н о в и  л а:
 
            Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування»  залишити без задоволення.
             Рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2021 року  залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                 
 
Судді: