Справа № 303/5766/22

Закарпатський апеляційний суд
       
  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

25.10.2023                 м. Ужгород

   Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
                                                                в с т а н о в и в:

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2022 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого на ПП «ДЕШКО»,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень) 20 коп.

Згідно з постановою, 15.08.2022, о 15:45 годині, на 757 кілометрі автодороги М-06, ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом марки «RENAULT MAGNUM» д/н знак НОМЕР_1 . На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», ОСОБА_1 погодився на місці зупинки, у встановленому законом порядку, при проходженні огляду встановлено, що водій знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (Алкотест Драгер 6820 – ARHJ – 0271 – 0,67 % проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушив приписи п. 2.9 „а” ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння він декілька разів проходив на місці зупинки, однак показники приладу щоразу різнилися. Вказує на упереджене ставлення до нього з боку працівників Укртрансбезпеки та поліції, оскільки з результатами тестування апелянт не погоджувався, наполягав на тому, аби пройти освідування без оброблення мундштука, проте у цьому йому було відмовлено, у тому числі його прохання пройти огляд у медичному закладі також було проігнороване. Зазначає, що вказані у протоколі свідки – це присутні на місці події працівники Укртрансбезпеки, які здійснили зупинку транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Вказує і на те, що після складання протоколу йому надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, відтак подальший рух та керування автомобілем було дозволено. Апелянт зазначає, що у суді першої інстанції відхилено його клопотання про надання права скористатися правовою допомогою, про ознайомлення з матеріалами справи, та виклик до суду працівників поліції та Укртрансбезпеки. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП ).

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до приписів частини шостої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №141389, 15.08.2022, о 15:45 годині, на 757 кілометрі автодороги М-06, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «RENAULT MAGNUM» д/н знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», ОСОБА_1 погодився на місці зупинки, у встановленому законом порядку, при проходженні огляду встановлено, що водій знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (Алкотест Драгер 6820 – ARHJ – 0271 – 0,67 % проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 „а” ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Даними протоколу підтверджується, що з його змістом ОСОБА_1 погодився, копію процесуального документу отримав.

Роздруківкою приладу «Драгер 6820» підтверджується те, що на момент проходження огляду водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з результатом – 0, 67 % проміле (а. с. 2).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що освідування водія ОСОБА_1 проводилось за допомогою приладу «Драгер» у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів (а. с. 3).

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються рапортом працівника поліції Дудинця І. (а. с. 4).

З розписки ОСОБА_1 , яка міститься у матеріалах справи, убачається, що останній зобов`язується залишити свій транспортний засіб марки «RENAULT MAGNUM» д/н знак НОМЕР_2 , на місці зупинки автомобіля (а. с. 6).

На відеозаписі, що міститься на DVD - диску відображена подія, яка мала місце 15.08.2022, яка фіксувалася на бодікамери поліцейських у хронологічній послідовності. Так, із відеозапису вбачається, що працівники поліції за наявності у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння запропонували йому пройти освідування на місці зупинки автомобіля, або у медичному закладі. ОСОБА_1 зазначив, що проходитиме огляд на місці зупинки транспортного засобу. З дослідженого судом апеляційної інстанції відеоматеріалу також убачається, що огляд проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», з результатами огляду, - 0,67 % проміле, ОСОБА_1 погодився, заперечень щодо вказаних показників не висловлював. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був поінформований щодо того, що відносно нього складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто йому було відомо про вчинене правопорушення, а також роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи (а. с. 7).

Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що патрульний поліцейський Кізляк В. В. був упереджений при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та підписання наявних у справі процесуальних документів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №141389, акту медичного огляду, розписки про залишення транспортного засобу на зберігання, – на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння він декілька разів проходив на місці зупинки, однак показники щоразу різнилися Відхиляючи ці твердження, суд апеляційної інстанції на підставі наявних доказів, які досліджені та оцінені належним чином, констатує, що огляд проводився за згодою ОСОБА_1 , доказів на підтвердження того, що водій кілька разів проходив освідування і показники щоразу були різними, у матеріалах справи немає, як і даних про те, що ОСОБА_1 висловлював свою незгоду з результатами освідування – 0, 67 % проміле, чи застереження відносно процедури проведення огляду.

Апеляційний суд дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнає надуманими та безпідставними твердження апелянта про те, що працівники Укртрансбезпеки та поліції мали упереджене ставлення відносно ОСОБА_1 , оскільки з результатами тестування апелянт не погоджувався, наполягав на тому, аби пройти освідування без оброблення мундштука, проте у цьому йому було відмовлено, у тому числі його прохання пройти огляд у медичному закладі також було проігнороване.

Доводи в цій частині апеляційний суд відхиляє, беручи до уваги те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився за його добровільною згодою, при цьому здійснювалась відеофіксація, з результатами освідування ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його особистим підписом у протоколі про адміністративне правопорушення, відтак за результатами цього огляду складено відповідний акт та роздруковані його показники, які долучені до матеріалів справи.

Отже, матеріалами справи підтверджується те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 та згідно з вимогами Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Окрім того, з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 підписав процесуальні документи без будь-яких застережень чи зауважень, при цьому йому було забезпечено право надати пояснення по суті правопорушення, однак він відмовився, вказавши у відповідній графі у протоколі, що: «пояснення надасть у суді».

Крім того, матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про те, що працівники поліції перешкоджали ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою захисника, здійснювали відносно нього будь-який тиск чи проявляли упереджене ставлення. Немає відомостей і про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії уповноважених на складання протоколу осіб у встановленому законом порядку.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд оцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

При оцінці тверджень апеляційної скарги про те, що після складання протоколу ОСОБА_1 було надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, відтак подальший рух та керування автомобілем було дозволено, суд апеляційної інстанції такі відхиляє з огляду на те, що крім письмових доказів, на відеозаписі чітко зафіксовано, що після оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, працівники поліції відсторонили водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та попередили його про залишення автомобіля марки «RENAULT MAGNUM» д/н знак НОМЕР_2 на місці зупинки, оскільки ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, що унеможливлює подальше керування ним транспортним засобом, при цьому поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 про можливість уповноважити іншого водія доставити транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , до місця парковки.

Апеляційний суд відхиляє твердження сторони захисту про те, що на місці події були залучені свідки – працівники Укртрансбезпеки, що також є суттєвим порушенням. Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, залучення свідків при проходженні освідування водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є необхідним тільки у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. З матеріалів справи убачається, що на відеозаписі у хронологічній послідовності зафіксована подія, що мала місце 15.08.2022 за участі ОСОБА_1 , при цьому апеляційним судом встановлено, що освідування проводилось за відсутності будь-яких свідків.

Не підтверджені жодними доказами твердження апеляційної скарги і про те, що у суді першої інстанції відхилено клопотання ОСОБА_1 про надання права скористатися правовою допомогою, про ознайомлення з матеріалами справи, та виклик до суду працівників поліції та Укртрансбезпеки. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 має намір скористатися послугами адвоката, або вважає за необхідне викликати свідків у судове засідання, у матеріалах справи немає. 

Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а отже у діях апелянта наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                              
                                                       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН