Номер провадження: 22-ц/813/5494/23 
Справа № 947/14350/22
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2023 року                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на заочне рішення Київського районного суду м.Одеси  від 03 листопада 2022 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
встановив:
       07 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь:
-відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 8488,87 грн.;
-оплату проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначенням
матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ в розмірі 1400 грн.;
-моральну шкоду в розмірі 8000 грн. 
Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що 15 серпня 2021 року близько 14.30 год., керуючи автомобілем «Dacia Logan», державний номер НОМЕР_1 , він рухався по 
пр. Небесної сотні в м. Одесі по території заправної станції та проїжджав близько автомобіля «Toyota Yaris», державний номер НОМЕР_1 , при цьому будь-яких пошкоджень вказаному транспортному засобу він не заподіяв. У той час коли він зупинився, щоб вибачитися, до нього підбігла жінка, яка знаходилася за кермом зазначеного автомобіля та почала кричати, що нібито він її зачепив, однак на транспортних засобах були відсутні будь-які механічні пошкодження.
У салоні автомобіля «Toyota Yaris», окрім водія, знаходилася також відповідачка ОСОБА_1 , яка вибігла з цього автомобіля та висловлювалася на адресу позивача нецензурною лайкою, після чого невідомим предметом пошкодила його транспортний засіб.
Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року у справі №947/2664621, позивача його визнано невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відповідачка надала письмові пояснення правоохоронцям, у яких серед іншого зазначила, що дістала з сумки ключі від квартири і подряпала авто.
Факт вчинення відповідачкою вказаних вище дій підтверджується відеозаписом із камер зовнішнього спостереження.
Відповідно до висновку експерта №22 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, складеного 17 січня 2022 року вартість матеріального збитку, заподіяного власникові КТЗ «Dacia Logan», державний номер НОМЕР_1 складає 8488,87 грн. Вартість проведення цього експертного дослідження становить 1400 грн.
Також позивач зазначає, що унаслідок вказаної вище події та її наслідків, йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та отриманні стресу, а також загострення хронічних захворювань, зважаючи на його похилий вік (1948 року народження) та наявність у нього інвалідності 3 групи. 
Окрім того, йому доводилося самостійно шукати грошові кошти для ремонту пошкодженого автомобіля, проведення експертного дослідження, оплати правової допомоги та судового збору, через що він тривалий час не може спокійно спати. Ці обставини спричинили виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав нервово до всього відноситися. Від такого стану позивача та нецільового використання сімейних коштів, окрім нього постраждали також члени його родини, що призвело до розладу стосунків у родині. Вказує, що багато справ, запланованих раніше, йому довелося відкласти, а від деяких він взагалі був змушений відмовитися, що спричинило проблеми із здоров`ям. 
Вважає, що розмір заподіяної моральної шкоди, важко визначити, однак вона має хоча б компенсувати емоційні страждання, які йому довелося перенести, пов`язані з відновленням психічного стану. 
27 червня 2022 року між позивачем та адвокатом Суворовим О.В., було укладено договір про надання правової допомоги та додаток №1 до договору про надання правової допомоги, за умовами якого, вартість послуг адвоката з представництва його інтересів становить 30000 грн.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , у відшкодування матеріальної шкоди – 8488,87 грн., у відшкодування моральної шкоди – 3000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з 
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору – 637,12 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , витрати на професійну правничу допомогу – 19260 грн. 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2023 року заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду
м. Одеси від 03 листопада 2022 року залишено без задоволення. 
Не погодившись із вказаним заочним рішенням, відповідачка ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою у якій просить скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2022 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постановою Київського районного суду 
м. Одеси від 18 жовтня 2021 року у справі №947/26646/21 було встановлено, що згідно схеми місця ДТП, підписаної обома водіями без зауважень, на обох автомобілях відсутні будь-які механічні пошкодження. Відтак, цим судом рішенням, яке з огляду на приписи ч.4 ст. 82 ЦПК України має преюдиційний характер, встановлено обставини відсутності на автомобілі позивача будь-яких пошкоджень на час складання схеми ДТП, тобто після подій з якими позивач пов`язує отримання механічних пошкоджень, які є підставою позову. Ця обставина, під час розгляду справи в порядку цивільного судочинства, не отримала належної юридичної оцінки.
Також звертає увагу, що з відеозапису, покладеного в основу рішення, не вбачається чи дійсно автомобілю були нанесені механічні пошкодження в момент здійснення запису, характер та розмір таких пошкоджень. Дані відеозапису спростовують висновок суду, що жінка підійшла до автомобіля, дістала з жіночої сумки ключі і пошкодила автомобіль позивача. Вважає, що сам по собі прийнятий у якості доказу запис не може вважатися належним доказом факту нанесення автомобілю пошкоджень, які є підставою позову.
Пояснення скаржниці, надані нею правоохоронцями 15 серпня 2021 року також не можуть вважатися належним доказом нанесення пошкоджень автомобілю, оскільки ці пояснення були надані нею під час знаходження під впливом природного хвилювання за стан своєї дитини про що вона заявляла у подальшому, заперечуючи пошкодження автомобіля, зокрема письмово у заяві про перегляд заочного рішення.
Зважаючи на викладене вище, вважає недоведеними обставини нанесенню нею пошкоджень автомобілю позивача, які є підставою позову, та з огляду на приписи ст. 1167 ЦК України вона не є особою, яка зобов`язана відшкодовувати позивачу шкоду, що є предметом позову, а також сплачувати інші витрати, пов`язані з розглядом справи. 
На вказану апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 подав відзив у якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2022 року залишити без змін. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що суд першої інстанції всебічно та повно дослідив матеріали справи та встановив фактичні обставини на підставі доказів, які містяться у справі. Під час розгляду справи сукупність наданих позивачем доказів, відповідачкою не спростовано. Твердження скаржниці про те, що під час надання нею пояснень правоохоронцям, вона перебувала у стані хвилювання не доведено будь-яким джерелом доказів, зокрема висновком експерта чи б то медичними довідками.
Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Приписами п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України регламентовано, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів — сумою, яка стягується.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року, з огляду на положення ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд цієї справи призначено на 05 грудня 2023 року в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову (248100,00 грн).
04 грудня 2023 року представник відповідачки ОСОБА_1 , адвокат Фомін А.І. подав заяву у якій просив відкласти розгляд справи, посилаючись на те, що 01 грудня 2023 року між відповідачкою та адвокатським об`єднання «Верлекс» (учасником якого є адвокат Фомін А.І.) укладено договір про надання правової допомоги. Також представник просив надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи, що йому було забезпечено про що свідчить зміст довідкового листа.
Подане адвокатом Фоміним А.І. клопотання про відкладення розгляду справи з підстав наведених у його тексті, колегія суддів вважає таким, що задоволенню не підлягає, оскільки відповідачка ОСОБА_1 користувалася професійними правничими послугами на стадії апеляційного перегляду справи, згідно довіреності її інтереси представляв адвокат Ільїн А.Н., окрім цього, відповідачці за її заявою від 22 листопада 2023 року, було забезпечено можливість ознайомитися з матеріалами справи про що свідчить довідковий лист складений 23 листопада 2023 року. Провадження у цій справі судом апеляційної інстанції відкрито 03 квітня 2023 року, справу призначено у порядку письмового провадження без повідомлення ( виклику) учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване заочне рішення суду відповідає. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Доводів щодо незаконності рішення суду в частині стягнення моральної шкоди у вказаному вище розмірі та судових витрат апеляційна скарга не містить, а тому з огляду на приписи ч.1 ст. 367 ЦПК України вказані обставини в апеляційному порядку не переглядаються.
Як на підставу для задоволення апеляційної скарги, скасування заочного рішення суду та відмови у задоволенні частини позовних вимог, відповідачка посилається на те, що факт заподіяння пошкоджень автомобілю, позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не доведено.
Переглядаючи справу у межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд враховує таке.
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 посилалась на те, що відповідачка має відшкодувати йому, зокрема, завдану майнову шкоду, яка полягає у вартості відновлювального ремонту автомобіля в сумі 8488,87 грн. 
За загальним правилом, яке встановлено у частині першій статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.
Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі N 740/967/16-ц (провадження N 61-40363св18).
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом першої інстанції встановлено, що 15 серпня 2021 року о 14.40 год. на автозаправній станції «АМІС», яка розташована за адресою: 
м. Одеса, просп. Небесної сотні, 4б, мало місце пошкодження автомобіля «Dacia Logan», державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу.
Вказане пошкодження автомобіля, зокрема передніх лівих та задніх лівих дверей транспортного засобу спричинене відповідачкою ОСОБА_1 , у спосіб нанесення подряпин по вказаним частинам автомобіля за допомогою ключів, які відповідачка дістала зі своєї сумочки, що підтверджується відеозаписом та письмовими доказами, долученими до позовної заяви, яким місцевий суд надав належну правову (юридичну) оцінку, всебічно та повно дослідивши кожний доказ окремо, та їх вагомість у сукупності та взаємозв`язку. 
З письмових пояснень відповідачки ОСОБА_1 , наданих 15 серпня 2021 року правоохоронцям убачається, що надаючи пояснення з приводу подій, які мали місце 15 серпня 2021 року за участі сторін у справі, відповідачка ОСОБА_1 серед іншого зазначила: «я дістала з сумки ключі від квартири і подряпала його автівку». Ці пояснення відповідачкою ОСОБА_1 , викладені власноруч та засвідчені її підписом (а.с. 17-18), що останньою не заперечується. 
Посилання скаржниці на те, що наведені вище письмові пояснення були надані нею під впливом природного хвилювання, а тому не можуть вважатися належним доказом, є безпідставними, оскільки стан за якого були написані ці пояснення не має правого значення, так як наслідки протиправної поведінки позивачки, які мали форму вираження у вигляді заподіяних пошкоджень автомобілю позивача, окрім власноруч написаних нею письмових пояснень підтверджуються також відеозаписом, і ці докази у їх сукупності, безсумнівно свідчать про те, що подряпини на транспортному засобі позивача були спричинені, унаслідок дій саме ОСОБА_1 . 
Посилання скаржниці в апеляційній скарзі про те, що з відеозапису не убачається чи дійсно автомобілю позивача були нанесені механічні пошкодження в момент здійснення запису, спростовуються змістом відеозапису, на якому чітко зафіксовано перебіг подій, за яких відповідачка, покинувши салон автомобіля своєї матері, прямуючи у напрямку автомобіля позивача, дістала з сумочки ключі, після чого заподіяла ними пошкодження переднім лівим та заднім лівим дверям транспортного засобу позивача, шляхом нанесення подряпин.
Доводи скаржниці про те, що відеозапис не є належним джерелом доказу, колегія суддів відхиляє, оскільки відеозапис містить інформацію щодо предмета доказування, на ньому зафіксовані обставини, що підтверджують підстави позову, а тому вірно врахований судом першої інстанції під час вирішення справи.
Та обставина, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року у справі №947/26646/21 судом було встановлено відсутність будь-яких механічних пошкоджень, у тому числі на автомобілі позивача, не спростовує правильність висновків суду першої інстанції під час вирішення справи, оскільки розглядаючи вказану справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції надав правову оцінку фактичним обставинам справи на предмет наявності чи б то відсутності у діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного поліцейськими відносно ОСОБА_2 . Окрім цього, місцевий суд у цій справі встановив відсутність будь-яких механічних пошкоджень на автомобілях, з огляду на зміст інформації, що була зафіксована у схемі ДТП. Отже, такого висновку суд дійшов у зв`язку з відсутністю взаємодії (зіткнення) транспортних засобів, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. Як свідчить зміст постанови суду у межах розгляду цієї справи судом не досліджувалися обставини заподіяння пошкоджень автомобілю позивача, шляхом нанесення на нього подряпин відповідачкою, оскільки розгляд справи здійснював судом виключно у контексті дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів. 
За таких обставин, виходячи з приписів статей 22, 1166 ЦК України, суд першої інстанції обґрунтовано вважав встановленим та доведеним факт спричинення автомобілю позивача, протиправними діями відповідачки за наявності її вини у формі умислу, матеріальної шкоди у вигляді пошкодження лівих передніх та лівих задніх дверей транспортного засобу та причинний зв`язок між протиправними діями відповідачки та спричиненою позивачу шкодою.
Згідно висновку експерта №22 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, складеного 17 січня 2022 року убачається, що розмір матеріального збитку, заподіяного позивачу, внаслідок пошкодження належного йому автомобіля становить 8488,87 грн. (а.с.20-27). За проведення цього експертного дослідження, позивач сплатив 1400 грн.(а.с. 34).
Належність та допустимість вказаного вище висновку експерта, як джерела доказів, скаржниця не оспорює та під сумнів не ставить, не знаходить таких підстав і апеляційний суд.
Установивши наявність у діях відповідачки ОСОБА_1 вини у завданій позивачу шкоді, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача моральної шкоди та витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи, розмір яких на стадії апеляційного перегляду, скаржниця не оспорює. 
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржницею норм права, та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані під час вирішення цієї справи. 
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими зазначені вище висновки суду з якими не погоджується відповідачка.
Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржницею не надано. 
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а заочне рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України
постановив:
Апеляційна скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Київського районного суду м.Одеси  від 03 листопада 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                Ю.П. Лозко

Судді:                                                                        В.В. Кострицький

                                                                               М.В. Назарова