ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року 
м. Київ
справа №560/6454/21
адміністративне провадження № К/990/5731/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Стародуба О.П., Шарапи В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 (головуючий суддя: Сторчак В.Ю., судді: Полотнянко Ю.П., Граб Л.С.) у справі № 560/6454/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У червні 2021 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУПФУ в Хмельницькій області або відповідач), в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 станом на 01.02.2020 на підставі його заяви про перерахунок пенсії від 07.04.2021 та нової довідки про розмір мого грошового забезпечення для перерахунку його пенсії від 28.04.2021 № ХС-52017 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/6587/20 від 29.01.2021 і відмові щодо виплати одноразово утвореної заборгованості з 01.02.2020 та на час здійснення такого перерахунку його пенсії згідно до вимог чинного законодавства;
зобов`язати та примусити відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку його пенсії від 28.04.2021 № ХС-52017 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/6587/20 від 29.01.2021 у сумі 25341,40 грн виходячи із 80% на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.09.2018 у адміністративній справі № 676/3558/18 грошового забезпечення - 31676,75 грн, а саме: з урахуванням розмірів посадового окладу - 9250 грн, окладу за військовим званням - 1680 грн, надбавки за вислугу років (50%) - 5465 грн, надбавки за особливості проходження служби (65%) - 10656,75 грн, надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 1387,50 грн та премії (35%) - 3237,50 грн і виплатити утворену заборгованість по його пенсії з 01.02.2020 та на час здійснення такого перерахунку пенсії одним платежем з моменту набрання рішенням законної сили, в межах суми стягнення за один місяць - з нарахуванням індексації недосплаченої суми та 3% річних.
Також позивач просив у порядку статті 382 КАС України встановити      судовий контроль за виконанням судового рішення.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 17.09.2021 позов задовольнив частково:
визнав протиправними дії ГУПФУ в Хмельницькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 на підставі довідки від 28.04.2021 №ХС-52017;
зобов`язав відповідача здійснити з 01.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 (з урахуванням виплачених сум) пенсії на підставі довідки від 28.04.2021 №ХС-52017.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Копія рішення суду першої інстанції отримана ГУПФУ в Хмельницькій області 23.09.2021.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач 18.10.2021 вперше подав апеляційну скаргу.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09.11.2021 повернув апеляційну скаргу скаржнику у зв`язку із неусуненням недоліків апеляційної скарги, яку було залишено без руху (не подано доказів сплати судового збору).
Зазначену ухвалу від 09.11.2021 отримано ГУПФУ в Хмельницькій області за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» - 09.11.2021.
02.12.2021 відповідач через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» вдруге подав апеляційну скаргу на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.09.2021. Одночасно із апеляційною скаргою апелянт заявив клопотання про поновлення строків апеляційного оскарження.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07.12.2021 визнав неповажними причини пропуску ГУПФУ в Хмельницькій області строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у зв`язку із чим відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строків апеляційного оскарження. Апеляційний суд зазначив, що строк в 23 дні (з моменту отримання ухвали про повернення апеляційної скарги до моменту повторного звернення з апеляційною скаргою) не може вважатися незначним строком пропуску на звернення до суду (подання апеляційної скарги). Своєю чергою, апелянт не навів належних причин зволікання протягом вказаних 23 днів.
Одночасно Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07.12.2021 залишив апеляційну скаргу ГУПФУ в Хмельницькій області без руху і надав заявнику п`ятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків апеляції скарги шляхом подання до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням   інших підстав.
На виконання вимог ухвали суду, відповідач подав заяву про поновлення строку апеляційного оскарження. Зазначив, що право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права на судовий захист. Вважає, що у ситуації, яка склалася, ГУПФУ в Хмельницькій області діяло швидко та без невиправданих зволікань. Пенсійний орган також просив врахувати суд ту обставину, що станом на 13.12.2021 в системі «Електронний суд» зареєстровано більше 20 тисяч документів у справах, стороною у яких є ГУПФУ в Хмельницькій області. Щоденне надходження документів через систему «Електронний суд» становить близько 400 документів (по 40 на спеціаліста), що об`єктивно унеможливлює їх оперативне опрацювання та в деяких випадках призводить до порушення процесуальних строків.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження у зв`язку із чим відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України. 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу.
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 18.05.2022 відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 17.10.2023 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що пенсійним органом не наведено об`єктивних причин, що перешкоджали заявнику у розумний строк після повернення апеляційної скарги, поданої вперше, повторно подати апеляційну скаргу. Апеляційний суд зазначив, що повернення апеляційної скарги, поданої вперше, було зумовлене несплатою судового збору. Копія ухвали про повернення апеляційної скарги була отримана ГУПФУ в Хмельницькій області 09.11.2021. Натомість судовий збір за подання апеляційної скарги сплачено тільки 29.11.2021. Повторно апеляційна скарга подана 02.12.2021. У контексті наведених вище обставин, апеляційний суд із посиланням на судову практику Верховного Суду, наведу у постановах від 15.05.2018 у справі № 804/2979/17 та від 07.06.2018 у справі  № 822/276/17, констатував, що відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку. 
Додатково апеляційний суд наголосив, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а отже невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.
Та обставина, що відповідач звертався з первинною апеляційною скаргою в межах строку, встановленого статті 295 КАС України, не є підставою вважати пропуск строку поважним, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.
ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 
Касаційна скарга відповідача обґрунтована тим, що забезпечення права на апеляційне і касаційне оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану апеляцію чи касацію. Наполягає, що право на оскарження судових рішень в судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист.
Зазначає, що реалізація права повторного звернення до суду апеляційної інстанції здійснена без зайвих зволікань, а тому просить забезпечити право на апеляційне оскарження. Стверджує, що вперше апеляційну скаргу було подано з дотримання строку на апеляційне оскарження. Пропуск строку апеляційного оскарження при повторному зверненні скаржник виправдовує надмірною навантаженістю на працівників правового відділу, що зумовлене надходженням великої кількості документів через систему «Електронний суд».
Позивач процесуальним правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористався.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судом норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу ІІІ КАС України.
Частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Пунктом 1 частини другої статті 295 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Отже закон чітко визначає початок перебігу строку на апеляційне оскарження та підстави виникнення права на його поновлення. 
Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. 
Водночас, протягом встановленого судом строку особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про його поновлення або вказати інші підстави для поновлення строку.
Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Усталеною також є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.
Апеляційним судом установлено, що первинна апеляційна скарга подана скаржником у межах строку, встановленого статтею 295 КАС України, проте  ухвалою від 09.11.2021 була повернуто у зв`язку із несплатою судового збору на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Копію цієї ухвали скаржник отримав 09.11.2021 через «Електронний суд».
Із відомостей, зазначених у платіжному дорученні № 4639, суд апеляційної інстанції встановив, що судовий збір за подачу апеляційної скарги сплачений відповідачем лише 29.11.2021. 
Наведене свідчить про певне зволікання із виконанням законом визначеного обов`язку щодо сплати судового збору без зазначення об`єктивних підстав. 
Вдруге апеляційна скарга подана 02.12.2021, тобто через 23 дні з дня отримання ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
Частиною першою статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити заявник).
Отже, КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
У справі  № 560/15534/21 Верховний Суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження, передбачений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, не зупиняється у зв`язку із залишенням без руху, поверненням апеляційної скарги, а також його відлік не підлягає обрахуванню від дати вручення копій ухвал про залишення без руху та повернення первинної апеляційної скарги. вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових меж, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.
Отже, слушними є висновки суду апеляційної інстанції про безпідставність доводів, що строк пропущений з поважних причин через відсутність коштів для сплати судового збору при первинному зверненні з апеляційною скаргою, через те, що відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду   від 22.02.2023 у справі № 560/1608/22 та від 24.07.2023 у справі № 200/3692/21.
Крім того, неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку із такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Суб`єкт владних повноважень не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.
Такий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26.09.2022 у справі № 560/403/22 та від 16.02.2023 у справі № 640/7964/21.
Колегія суддів наголошує, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Своєю чергою, апеляційним судом для заявника були забезпечені усі умови, за яких УПФУ в Хмельницькій області, як суб`єкт владних повноважень, не тільки мав можливість, а й процесуальний обов`язок вжити всі можливі заходи задля доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Проте доказів існування непереборних обставин, які перешкоджали відповідачу скористатись правом на звернення з апеляційною скаргою у межах визначених законодавчих строків, пенсійним органом не наведено.
Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не виправдовують безпідставність порушення суб`єктом владних повноважень процесуальних строків, встановлених законом, для реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, та не свідчить про поважність причин пропуску цього строку.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями   345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.
Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №560/6454/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду                                                               С. М. Чиркін
                                                                                          О. П. Стародуб
                                                                                          В. М. Шарапа