ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
11 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 2608/12509/12
провадження № 51-2296км22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
засудженого                                               ОСОБА_6 ,
захисника                                                   ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року про повернення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва та жителя цього міста ( АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК, та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 115 КК - у виді позбавлення волі на строк 13 років; за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК - у виді довічного позбавлення волі; за ч. 1 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 цього Кодексу за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.
Апеляційний суд міста Києва ухвалою від 27 жовтня 2014 року зазначений вирок щодо ОСОБА_6 залишив без змін.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 09 лютого 2016 року змінив вищевказані судові рішення щодо ОСОБА_6 та виключив з їхніх мотивувальних частин посилання як на докази винуватості засудженого на висновок судової-психо-фізіологічної експертизи з використанням поліграфа від 01 лютого 2012 року і показання експерта ОСОБА_8 . 
У решті судові рішення залишив без зміни.
Після цього ОСОБА_6 звернувся із заявою про перегляд ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року щодо нього за нововиявленими обставинами.
Київський апеляційний суд ухвалою від 07 квітня 2023 року повернув заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вищевказаної ухвали апеляційного суду за нововиявленими обставинами на підставі ч. 3 ст. 464, ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, якою повернуто його заяву про перегляд рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами, та призначити новий розгляд в іншому складі суду.
На переконання ОСОБА_6 , рішення апеляційного суду є незаконним та необґрунтованим.
Зокрема, він вказує, що суддя, постановляючи оскаржуване судове рішення, не дотримався вимог кримінального процесуального законодавства, не дослідив всебічно, повно та неупереджено всіх обставин кримінального провадження, не дослідив кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Наголошує на тому, що суд залишив поза увагою низку рішень Європейського суду з прав людини в аспекті гарантування права на справедливий суд.
Крім того, стверджує про неправильне застосування апеляційним судом вимог ст. 462 КПК, оскільки суд не обґрунтував, у чому полягає недотримання положень зазначеної статті.
Також вважає хибним застосування судом ст. 464 КПК через те, що суд не залишив поданої ним заяви без руху, не вказав, у чому полягають її недоліки, та всупереч вимогам КПК повернув заяву.
На думку ОСОБА_6 , про незаконність ухвали апеляційного суду свідчить і те, що вона була постановлена за відсутності його захисника.
Позиції учасників судового провадження 
У судовому засіданні засуджений  ОСОБА_6 , надавши відповідні пояснення, та захисник ОСОБА_7  підтримали подану касаційну скаргу.
Прокурор ОСОБА_5 навела доводи на заперечення проти задоволення касаційної скарги засудженого. 
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, Суд дійшов висновку,що подана касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Глава 34 КПК визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення й вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
На виконання частин 2, 3 ст. 464 КПК суддя не пізніше наступного дня після надходження заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до суду перевіряє її на відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами. На цій стадії суд перевіряє заяву на відповідність вимогам ст. 462 КПК, а саме в частині дотримання заявником встановленої форми та змісту заяви, проте не може давати оцінку обґрунтованості викладених у ній доводів. Така оцінка згідно зі ст. 467 КПК надається за наслідками судового розгляду та прийняття відповідного рішення судом по суті заявлених вимог, після відкриття провадження.
Якщо заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не оформлено згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, то відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК застосовуються правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу.
Положеннями ч. 3 ст. 429 КПК встановлено, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Водночас необхідно враховувати, що поверненню заяви у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 462 КПК має передувати прийняття рішення про залишення її без руху в разі наявності в ній недоліків, на усунення яких особа має право у відведений судом строк.
Таким чином, на стадії вирішення питання відповідності заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами вимогам ст. 462 КПК процесуальним законом передбачено можливість прийняти такі рішення: залишити заяву без руху, вказавши на її недоліки, відкрити провадження або відмовити у відкритті за такою заявою та повернути її в передбачених ч. 3 ст. 429 КПК випадках.
З матеріалів провадження вбачається, що суд апеляційної інстанції, постановляючи рішення за заявою ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не врахував цих вимог процесуального закону.
Так, приймаючи рішення про повернення заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року щодо нього за нововиявленими обставинами, суддя апеляційного суду вказав, що вона не відповідає вимогам пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК, оскільки не містить посилань на відомості, котрі були йому невідомі та невідомі суду під час судового розгляду кримінального провадження, які б ставили під сумнів докази, на яких ґрунтується вирок, та, керуючись ч. 3 ст. 429, ч. 3 ст. 464 КПК, повернув заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеного рішення.
Таким чином, колегія суддів уважає, що, за обставин цього провадження, рішення апеляційного суду про повернення заяви суперечить вказаним вище вимогам закону, оскільки, виходячи із системного аналізу положень ч. 3 ст. 429, ч. 3 ст. 464 КПК, повернення заяви, у разі її невідповідності вимогам ст. 462 КПК, могло відбутися лише через неусунення заявником недоліків, виявлених у його заяві, у встановлений судом строк. 
Наведене вище узгоджується з послідовною практикою Касаційного кримінального суду (наприклад, із постановами Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 760/2986/14-к, провадження № 51-9170км18; від 29 жовтня 2020 року у справі № 1-165/2000, провадження № 51-2785км18 тощо).
Отже, на переконання колегії суддів, апеляційний суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення та згідно з п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції.
За викладених вище обставин касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене, усунути вказані недоліки та постановити законне й обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року про повернення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                             ОСОБА_3