справа № 760/829/23
головуючий у суді І інстанції Мозолевська О.М.
провадження № 33/824/3668/2023
головуючий суддя Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
18 жовтня 2023 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мостової Г.І., за участю секретаря Сердюк К.О., розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
в с т а н о в и в :
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що 10 січня 2023 року ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно тещі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: не давав потрапити в квартиру, а також вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме: словесно ображав, чим спричинив шкоду її психічному здоров`ю та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-2 КУпАП.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у межах відповідальності, передбаченої законом.
Апеляційна скарга мотивована тим, що постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП повернуто начальнику Солом`янського УП ГУНП у м. Києві для встановлення даних про особу ОСОБА_2 , а саме: про наявність або відсутність повторності вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП та для правильної кваліфікації його дій.
Після зміни кваліфікація справа повторно повернулася до суду першої інстанції.
У зв`язку з цим, на думку ОСОБА_1 , встановлений статтею 38 КУпАП 3-місячний строк для накладення стягнення має бути обрахований з моменту правильної кваліфікації дій ОСОБА_2 за частиною 2 статті 173-2 КУпАП.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року в частині підстав закриття провадження у справі, змінивши підставу «у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП» на підставу «у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення».
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП, не мав права встановлювати наявність чи відсутність вини у діях ОСОБА_2 , оскільки закриття провадження у справі та визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.
Долучений до матеріалів справи відеозапис, зроблений під час виклику поліції та складення протоколу, є неналежним доказом, оскільки почався не з початку, а коли працівники поліції вже знаходилися у квартирі та розмовляли з ОСОБА_1 .
На думку ОСОБА_2 дії працівника поліції були непрофесійними, оскільки він заборонив ОСОБА_2 давати пояснення російською мовою.
Відсутність у ОСОБА_2 права власності та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не свідчить про те, що він не має законного права користуватися цією квартирою.
ОСОБА_2 зазначає, що він намагався пояснити працівникам поліції, що він не перешкоджав 10 січня 2023 року ОСОБА_1 у доступі до квартири, він лише не розумів, хто всі невідомі люди, які прийшли разом із нею до квартири того дня.
У протоколі зазначено, що ОСОБА_2 вчинив економічне та психологічне насильство відносно ОСОБА_1 , однак доказів цього не надано, відеозапис не підтверджує вчинення домашнього насильства, а протокол складений лише зі слів ОСОБА_1 , яка маючи намір виселити ОСОБА_3 із квартири почала влаштовувати конфлікти.
 
Одночасно ОСОБА_2 заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Клопотання обґрунтоване тим, що  ОСОБА_2 отримав повний текст оскаржуваної постанови лише 04 липня 2023 року.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.
За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову ухвалено 27 червня 2023 року.
Останнім днем для подання апеляційної скарги на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року, у розумінні частини 2 статті 294 КУпАП, було 07 липня 2023 року.
Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.
Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
На підставі викладеного, необхідно дійти висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.
 
Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які підтримали вимоги своїх апеляційних скарг,  перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство, це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. 
На підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП у матеріалах справи наявні: 
письмові пояснення ОСОБА_1 від 10 січня 2023 року, у яких вона пояснила, що цього дня вона приїхала до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , для складення акта технічного стану її помешкання з представником ЖЕД 905. Зять ОСОБА_1 не впускав їх до квартири, не давав проводити огляд, стояв у дверях та не дозволяв їй поставити свої речі. ОСОБА_1 нікуди подітися, крім цієї квартири. ОСОБА_2 вже притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства;
письмові пояснення ОСОБА_2 від 10 січня 2023 року, у яких він пояснив, що ОСОБА_1 з`явилася з невідомими людьми та намагалася занести невідомі речі до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , фізично його відштовхнула, зайшла до квартири, занесла свої речі та повідомила, що буде там жити. Було викликано поліцію. Були присутні працівники ЖЕК, які проводили огляд квартири. Розгляд справи про виселення ОСОБА_2 з указаної квартири призначено на 23 лютого 2023 року;
витяг з реєстру територіальної громади міста Києва та інформація про зареєстроване місце проживання особи, з яких вбачається, що станом на 11 липня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_1 ;
квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26 листопада 1991 року;
акт від 24 грудня 2022 року, відповідно до якого членами кооперативу СТ «Вишеньки» проведено обстеження побутових умов у дачному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_1 , під час якого встановлено, що температура у приміщенні + 5 градусів С при температурі на вулиці +2 градуси С, з побутових умов є тільки газове підключення до газової плити для приготування їжі, відсутнє опалення (котел вийшов із ладу), водопостачання електричне зі скважини;
довідка до акта огляду МСЕК від 01 лютого 2023 року про те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, причина інвалідності: загальне захворювання, довічно;
постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 23 серпня 2022 року у справі № 760/6677/22визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП. Указана постанова набрала законної сили 02 вересня 2022 року.
відеоматеріал.
На відеозапису з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з працівниками поліції під час якого ОСОБА_1 пояснила, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить їй та вона прийшла у цей день до своєї квартири разом із працівниками ЖЕКу для складання акта про технічний стан указаної квартири, але її зять - ОСОБА_2 не спускав її та працівників ЖЕКу до квартири. 
Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_2 пояснив працівникам поліції, що на теперішній час у провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_2 , його дружини та їх дітей із указаної квартири. Рішення у цій справі ще не ухвалене. 
На питання поліцейського про підстави того, що ОСОБА_2 не впускав до квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_2 пояснив, що підставою цього є конфліктність ОСОБА_1 , а коли ОСОБА_1 зайшла до квартири обманним шляхом вона ображала дітей, діти були в істериці, коли викликали поліцію (04:16 хв. відеозапису).
З матеріалів справи та зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що судом допитано свідка ОСОБА_4 , яка у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 10 січня 2023 року не допускав до квартири ОСОБА_1 , внаслідок чого відбувся конфлікт під час якого ОСОБА_2 застосовував до ОСОБА_1 образливі слова.
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на не здійснення безперервно відеозапису апеляційним судом відхиляються, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються сукупністю доказів, при цьому на відеозаписі з місця події зафіксовано визнання ОСОБА_2 того факту, що він не впускав до квартири ОСОБА_1 , якій ця квартира належить, з посиланням на те, що ОСОБА_1 є дуже конфліктною.
Крім того, ОСОБА_2 не обґрунтовано, які саме важливі для правильного вирішення справи обставини не були зафіксовані на відео та не надані суду.
Тобто указаним відеозаписом підтверджується факт вчинення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 домашнього насильства економічного характеру, а саме: позбавлення належного їй на праві власності житла.
Факт вчинення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру, а саме: висловлення на її адресу образ, підтверджується поясненнями допитаного у судовому засіданні судом першої інстанції свідка ОСОБА_4 .
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку у мотивувальній частині постанови про те, що дії ОСОБА_2 утворюють склад адміністративного правопорушення за передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП.
При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, оскільки адміністративне правопорушення вчинено 10 січня 2023 року, на час розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення, встановлені статтею 38 КУпАП, закінчились.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП, не мав права встановлювати наявність чи відсутність вини у його діях, апеляційний суд враховує таке.
Закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підлягає під ознаками адміністративного правопорушення, оскільки адміністративне стягнення може бути накладено лише на винну особу, та відповідно інститут закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення також може бути застосований лише до такої особи. 
У разі відсутності у діях особи складу адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення,  та виключає можливість закриття такого провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП. 
Крім цього, для обчислення встановленого законом строку для накладення стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом такого строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення та дати його вчинення. 
Тобто закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, що вказує на необхідність встановлення вини особи.  
У зв`язку із тим, що судом першої інстанції правильно вирішене питання щодо встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні указаного адміністративного правопорушення, відсутні підстави для визнання постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року відносно ОСОБА_2 незаконною та необґрунтованою.
 
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що встановлений статтею 38 КУпАП 3-місячний строк для накладення стягнення має бути обрахований з моменту правильної кваліфікації дій ОСОБА_2 за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, а тому відносно нього судом має бути накладене адміністративне стягнення у межах відповідальності, передбаченої законом.
Законодавство України не містить положень про можливість поновлення (продовження) строків притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку з настанням будь-яких обставин, зокрема у зв`язку із подальшою зміною органом, уповноваженим на складення протоколу, кваліфікації адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 22 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них.
Доводи апеляційної скарги не спростовують законність постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року, а тому підстави для зміни чи скасування цієї постанови відсутні.
За результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані, а тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -
у х в а л и в :
Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. 
Поновити  ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від                           27 червня 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          Г.І. Мостова