П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/5449/23-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич І.В.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
13 грудня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась в суд з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (відповідача), в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати Постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 31223143 від 06 лютого 2019 року, винесеною Другим відділом державної виконавчої служби у м. Чернівці.
Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 07.09.2023 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що постанова старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про стягнення виконавчого збору від 06.09.2019 ВП №31223143 - є такою, що винесена на підставі та в межах норм чинного на час винесення законодавства.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог закону, оскільки з моменту  відкриття провадження по справі (16.02.2012) сплинув значний термін, а дії державного виконавця є протиправними, оскільки він не мав підстав для прийняття постанови про стягнення виконавчого збору (06.09.2019).
Вважає, що виконавець всупереч вимогам закону не прийняв постанову про стягнення виконавчого збору одночасно із відкриттям виконавчого провадження, натомість зробив це після повернення виконавчого документа стягувачу.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
У зв`язку із технічними збоями при розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, відповідно до вимог п. 2 ч. 1  ст. 311, ч. 2  ст. 313 КАС України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні у Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №31223143, яке відкрито 16.02.2012 з примусового виконання виконавчого листа №2-777/08, виданого 25.09.2008  Першотравневим районним судом м.Чернівці, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 589205,01 грн та 1730 грн судових витрат. Пунктом 2 визначено боржнику добровільно виконати рішення до 22.02.2012 року. Пунктом 3 визначено, що при не виконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк, виконання буде здійснюватись в примусовому порядку зі стягнення виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадження виконавчих дій.
22.02.2016 постановою про передачу матеріалів виконавчого провадження постановлено передати вищевказане виконавче провадження з Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції до Відділу державної виконавчої служби Чернівецького управління юстиції.
24.02.2016 постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Чернівецького управління юстиції прийнято до виконання вказане виконавче провадження.
02.11.2017 постановою про передачу матеріалів виконавчого провадження постановлено передати вищевказане виконавче провадження з Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області до Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.
15.12.2017 постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області прийнято до виконання вказане виконавче провадження.
06.09.2019 старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 59093,50 грн з ОСОБА_1 
06.09.2019 старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 210,50 грн.
06.09.2019 старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без виконання).
Пунктом 2 вищевказаної постанови зазначено, що стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження виведено в окреме провадження.
Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, спірні правовідносини регулювалися Законом України №606-ХІV від 21.04.1999 "Про виконавче провадження" (в редакції від 01.01.2012, на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №606-ХІV) .
Частиною 2 ст. 25 Закону №606-ХІV визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
У відповідності до ст. 28 Закону №606-ХІV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону.
Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.
Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.
У разі якщо стягнутої з боржника суми недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, виконавчий збір сплачується пропорційно до стягнутої суми.
У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір повертається боржникові.
У разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.
Отже, Законом №606-ХІV не передбачено підстав винесення постанови про стягнення виконавчого збору разом з постановою про відкриття виконавчого провадження.
Слід також зазначити, що ч. 3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII (в редакції станом на 19.01.2019) визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (Частина третя статті 40 в редакції Закону № 1798-VIII від 21.12.2016).
Згідно частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Таким чином, зміст наведених норм дає підстави для висновку, що державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) постанова про стягнення виконавчого збору має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин. 
При цьому, останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто. Крім того, наведені норми дозволяють державному виконавцю вирішити питання про стягнення виконавчого збору як у постановах про відкриття виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору.
Разом з тим, відповідно до Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція).
Зокрема, пунктом 1 розділу І Інструкції визначено, що вона розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.
Приписами пункту 8 розділу 3 Інструкції зазначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.
Також, абзацом 11 пункту 8 розділу 3 Інструкції визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Згідно абз. 12 пункту 8 розділу 3 Інструкції державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
У відповідності до абз. 13 пункту 8 розділу 3 Інструкції про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.
Пунктом 6 розділу ХІІІ прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII визначено, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.
У відповідності до пункту 7 розділу ХІІІ прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, у відповідності до постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2012 ВП №31223143 державним виконавцем було повідомлено боржника (позивача), що при не виконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк, виконання буде здійснюватись в примусовому порядку зі стягненням виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадження виконавчих дій. 
Як встановлено з матеріалів справи, позивач після відкриття виконавчого провадження борг не сплатила, тому, з урахуванням чинних на момент виникнення спірних правовідносин норм державний виконавець правомірно прийняв постанову про стягнення з боржника виконавчого збіру.
Суд апеляційної інстанції не приймає доводи позивача про те, що виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 590093 грн. 50 коп. завершено і копії даного провадження знищені, оскільки це ніяким чином не впливає на законність дій державного виконавця при прийнятті оскаржуваної постанови.
Також не впливає на законність прийняття оскаржуваної постанови і той факт, що рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці  про стягнення з ОСОБА_1 неповернутого кредиту, відсотків та пені позивачкою виконано в повному обсязі, про що свідчить постанова приватного виконавця Скальського А.І. про закінчення виконавчого провадження від 06.10.2022 року. Оскільки виконання рішення суду ОСОБА_1 було здійснено вже після терміну встановленого державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2012 ВП №31223143.  
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що постанова старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про стягнення виконавчого збору від 06.09.2019 ВП №31223143 - є такою, що винесена на підставі та в межах норм чинного на час винесення законодавства.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.