Номер провадження: 22-ц/813/3324/23 
Справа № 509/5502/18
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Кириченко П.Л. 27 травня 2022 року у смт. Овідіополь Одеської області, -

встановила:

У листопаді 2018 року ПАТ «МТБ Банк» звернулось до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначено, що 17 червня 2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 26/RI-P, в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, за умовами якого банк, у випадку не виконання або неналежного виконання ОСОБА_2 кредитного договору, мав право отримати задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки. 
На підставі викладеного, ПАТ «МТБ Банк» просив звернути стягнення на наступний предмет іпотеки за Іпотечним договором від 17 червня 2008 року - земельну ділянку площею 0,059 га, цільове призначення: для введення садівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , ділянка № НОМЕР_1 кадастровий номер № 5123782000:02:004:0398, яка належить відповідачу, з метою її реалізації та направлення коштів на погашення заборгованості третьої особи ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором № 26/RI-P від 17.06.2008 року у розмірі 7458,93 доларів США та 11852,91 грн., яка складається з наступного:
- заборгованості по кредиту в сумі 6585,92 доларів США;
- заборгованості по відсоткам в сумі 873,01 доларів. США,
- пені за несплату відсотків за користування кредитом в сумі 10885,24 грн.;
- штрафу за невиконання прийнятих зобов`язань в сумі 1067,67 грн.
Також позивач просив встановити початкову ціну реалізації предмету іпотеки за Іпотечним договором від 17 червня 2008 року реєстровим № 2792, укладеним з ОСОБА_1 , у розмірі 199800,00 грн., встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 травня 2022 року позов ПАТ «МТБ Банк» було задоволено.
Звернуто стягнення на предмети іпотеки за Іпотечним договором від 17 червня 2008 року, а саме на: земельну ділянка площею 0,059 га, цільове призначення для ведення особистого садівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , ділянка № НОМЕР_1 кадастровий номер № 5123782000:02:004:0398, яка належить ОСОБА_1 , з метою його реалізації та направлення коштів на погашення заборгованості ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором № 26/RI-P від 17.06.2008 року у розмірі 7458,93 доларів США та 11852,91 грн., яка складається із:
- заборгованості по кредиту в сумі 6585,92 доларів США,
- заборгованості по відсоткам в сумі 873,01 доларів США,
- пені за несплату відсотків за користування кредитом в сумі 10885,24 грн.;
- штрафу за невиконання прийнятих зобов`язань в сумі 1067,67 грн.
Встановлено початкову ціну реалізації предмету іпотеки у розмірі 199800,00 грн.
Встановлено спосіб реалізації предметів іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МТБ Банк» судовий збір в сумі 1762,00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що банком при зверненні до суду із даним позовом було пропущено строк позовної давності, оскільки ПАТ «МТБ Банк» 20 серпня 2015 року було надіслано на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, яка одержана останніми 28 серпня 2015 року. Відповідно, на думку апелянта, строк виконання зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами було змінено з 16 червня 2023 року на 27 жовтня 2015 року, а відтак, перебіг позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки почався 28 жовтня 2015 року та закінчився 27 жовтня 2018 року, а банк звернувся до суду із даним позовом 23 листопада 2018 року, тобто, майже через місяць після спливу трирічного строку позовної давності.
Крім того, апелянт не погоджується із розрахунками заборгованості, наведеними у заочному рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року у справі №761/10021/16, вважаючи їх завищеними та необгрунтованими.
Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду не надходив, що не заважає розгляду справи у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.
Сторони про розгляд справи на 14.11.2023 року були сповіщені належним чином. У судове засідання з`явились представник Публічного Акціонерного Товариства «МТБ Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника  ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування судом норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2008 року між ВАТ «Морський Транспортний Банк», правонаступником якого є позивач, було укладено кредитний договір № 26/RI-P із ОСОБА_2 , за умовами якого останній надано грошові кошти у розмірі 20000 доларів США строком до 16 червня 2023 року у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,9 %. Відповідно до умов кредитного договору періодом сплати вважається період з 25 по останнє число кожного місяця.
В якості забезпечення виконання вимог ОСОБА_2 , між банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,059 га, кадастровий номер 5123782000:02:004:0398, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Молодіжне, Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області.
09 липня 2015 року та 20 серпня 2015 року ВАТ «Морський Транспортний Банк» направляв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення кредиту.
Земельну ділянку, яка є предметом іпотеки, оцінено у розмірі 199800 грн. на підставі Звіту про експертну грошову оцінку, наданого ПП «Вітал-Профі» від 27 липня 2018 року (т.1 а.с.37).
Наявними у матеріалах справи доказами встановлено, що ОСОБА_2 свої зобов`язання по поверненню кредиту не виконала.
Зазначене підтверджується тим, що заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року у справі № 761/10021/16-ц було задоволено позов ПАТ «Марфін Банк».
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором від 17 червня 2008 року № 26/RI-P у розмірі 7458,93 доларів США та 11852,91 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за кредитом станом на дату подачі позову становить 7458,93 доларів США та 11852,91 грн., яка складається з наступного:
- заборгованості по кредиту в сумі 6585,92 доларів США,
- заборгованості по відсоткам в сумі 873,01 доларів США,
- пені за несплату відсотків за користування кредитом в сумі 10885,24 грн.;
- штрафу за невиконання прийнятих зобов`язань в сумі 1067,67 грн.
Вказане судове рішення набрало законної сили.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За умовами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Таким чином іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).
Згідно частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України).
Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Крім того, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.
Заборгованість за кредитним договором у розмірі у розмірі 7458,93 доларів США та 11852,91 грн., яка була стягнута з ОСОБА_2 рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року, яке набрало законної сили, позичальником сплачена не була.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що вимоги ПАТ «МТБ Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - земельну ділянку площею 0,059 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер № 5123782000:02:004:0398, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 26/RI-P від 17 червня 2008 року, є обґрунтованими.
Щодо застосування строку позовної давності.
Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 у процесі розгляду даної справи неодноразово заявлялось про застосування позовної давності - у заяві від 21 грудня 2021 року, у апеляційній скарзі, у поясненнях від 14 листопада 2023 року.
Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.
Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення Європейського суду з прав людини від 20 грудня 2007 року за заявою № 23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).
З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).
Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (стаття 266 ЦК України).
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).
Велика Палата Верхового Суду у постанові від 14 червня 2023 року у справі №755/13805/16-ц дійшла висновку, відповідно до якого слід розмежовувати вимоги про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Переривання загальної позовної давності за вимогою про стягнення боргу за основним зобов`язанням не перериває перебігу загальної позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки і навпаки (близький за змістом висновок викладений також у постановах Верховного Суду у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 442/7773/17, від 28 вересня 2022 року у справі № 754/16764/17, від 18 серпня 2021 року у справі № 201/15310/16, від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19, від 19 жовтня 2022 року у справі № 712/19272/12, від 21 вересня 2022 року у справі № 205/2480/19, від 02 листопада 2022 року у справі № 344/19567/19, від 01 лютого 2023 року у справі № 522/9497/14-ц).
Колегія суддів враховує, що 20 серпня 2015 року ПАТ «МТБ Банк» було надіслано на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимогу про дострокове виконання основного зобов`язання, яка була одержана останніми 28 серпня 2015 року (т.1 а.с.83-87, 91-92). У вказаній вимозі Банком зазначено, що позивач вимагає дострокового погашення заборгованості за кредитом, процентам та неустойкою у повному обсязі протягом 60-ти днів з дня отримання даного повідомлення.
Таким чином, строк виконання зобов`язань за кредитним договором № 26/RI-P від 17 червня 2008 року та іпотечним договором від 17 червня 2008 року було змінено з 16 червня 2023 року на 28 жовтня 2015 року, а відтак перебіг позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки почався 28 жовтня 2015 року та закінчився 28 жовтня 2018 року.
Відповідно, ПАТ «МТБ Банк» міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом 3 років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, якою є 61-й день після отримання ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення кредиту - 28 жовтня 2015 року.
У даному випадку, позовна заява була подана представником ПАТ «МТБ Банк» до суду першої інстанції 23 листопада 2018 року, тобто майже через місяць після спливу трирічного строку позовної давності, і клопотання про поновлення такого строку позивачем не заявлялось.
Колегія суддів враховує, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушено, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанови Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51), від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17-ц (пункт 28), від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 (пункт 57), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 129).
Таким чином, оскільки ПАТ “МТБ Банк” заявлені обгрунтовані позовні вимоги, однак Банком при зверненні до суду було пропущено строк позовної давності, то колегія суддів доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог через сплив позовної давності за відсутності надання Банком клопотання про поновлення такого строку.
З урахуванням викладеного справи колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував обставини справи, не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, порушив норми матеріального права що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 травня 2022 року та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «МТБ Банк», з наведених вище підстав.
Щодо судових витрат.
Оскільки ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 червня 2022 року ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору, то судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 643 грн. підлягає стягненню з ПАТ «МТБ Банк» в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 травня 2022 року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.
Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «МТБ Банк» (код ЄДРПОУ 21650966) в дохід держави судовий збір у розмірі 2 643 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 01 грудня 2023 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        А.П. Заїкін

                                                       О.М. Таварткіладзе