УХВАЛА 
 
08 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 757/26182/14-ц
провадження № 61-4958св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,
суддів: Дундар І. О., Коротенка Є. В., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,
 
учасники справи 
за первісним позовом:
позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (правонаступники ОСОБА_3 ),
відповідачі: ОСОБА_4 , Київська міська рада,
 
за зустрічним позовом:
позивач - ОСОБА_4 ,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Самойленко Ю. М., Головне управління юстиції у місті Києві,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заявуОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_6 , про роз`яснення постанови Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі за позовом  ОСОБА_3 , правонаступниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 , Київської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння і визнання права власності на квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання добросовісним набувачем квартири,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві про витребування майна з чужого незаконного володіння і визнання права власності на квартиру.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10 листопада 2015 року залучено до участі у цій справі правонаступників (спадкоємців) ОСОБА_3 , ? ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як позивачів.
У грудні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 , Київської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння і визнання права власності на квартиру.
У січні 2016 року ОСОБА_4 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання добросовісним набувачем квартири.      
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. 
Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . 
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. 
Постановою Київського апеляційного суду від 04 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_4 скасовано. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_4 , до якої приєднався ОСОБА_5 , задоволено частково.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2021 року в частині задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності скасовано і ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року в незміненій апеляційним судом частині та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2021 року залишено без змін.
В постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року вказано, що з моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 04 березня 2021 року в скасованій частині втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.
У серпні 2023 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла заява про роз`яснення постанови Верховного Суду від 07 грудня 2022 року. 
Заява мотивована тим, що їм стало відомо, що 13 січня 2023 року державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Набок В. М. прийняв рішень про реєстрацію прав та обтяжень, а 28 грудня 2022 року (після прийняття постанови касаційним судом у цій справі) здійсним реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 всупереч тому, що зазначена квартира витребувана на користь позивачів. Державний реєстратор фактично скасував рішення державного реєстратора, який вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме: на частку спільної часткової приватної власності ОСОБА_1 (номер запису 42127506) та на частку ОСОБА_2 (номер запису 42127394).
Вказують, що квартира була зареєстрована не на ОСОБА_3 , а на відповідача ОСОБА_4 . Однак у постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року зроблено висновок, що: «за обставин цієї справи вимога про визнання права власності є неефективною, в тому числі і для захисту прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємців ОСОБА_3 ». Одночасно суд вказав й те, що: «у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування майном виникають з часу відкриття спадщини», «Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає у нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України)».
Отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про незаконну реєстрацію ОСОБА_4 квартири, вони 21 червня 2023 року подали заяву про державну реєстрацію їх прав на квартиру. Рішенням державного реєстратору прав на нерухоме майно ОСОБА_7 від 27 червня 2023 року було зупинене розгляд заяви на 30 робочих днів. Підставою є наступне: «Згідно п. 67 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 для державної реєстрації права власності у разі витребування майна із чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на таке майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують право власності на таке майно належного власника, крім випадку, коли право власності належного власника було зареєстроване в Державному реєстрі прав. Заявнику надати: - документи належного власника».  
Рішенням державного реєстратору прав на нерухоме майно ОСОБА_7 від 15 серпня 2023 року їм відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою, оскільки не надано документ належного власника.
Постановою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року скасовано рішення судів в частині задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_8 та ОСОБА_2 про визнання права власності («на спадкове майно»), ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог; рішення судів в скасованій частині втратили законну силу та подальшому виконанню не підлягають; у спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як належних власників, відсутні документи на спірну квартиру, з підстав зазначених як у позові та судових рішеннях, а тому виконати вимоги, зазначені в рішенні державного реєстратора про зупинення розгляду заяви від 27 червня 2023 року неможливо.
Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2022 року, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно, не прийняв до уваги положення статті 27 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно або їх обтяжень» та пункт 67 Порядку для державної реєстрації права власності, а також не роз`яснив порядок виконання (державної реєстрації прав на нерухоме майно) щодо спірної квартири за спадкоємцями, при відсутності у них правовстановлюючих документів належного власника у разі витребування майна на їх користь із чужого незаконного володіння, на підставі рішення суду.
Тому просили роз`яснити постанову Верховного Суду від 07 грудня 2022 року в частині «з моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 04 березня 2021 року в скасованій частині втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають», а саме щодо порядку виконання судового рішення про витребування майна ? квартири АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (стаття 271 ЦПК України).
В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення».
В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення».
У статті 419 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.
Постановою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року, зокрема, залишено без змін рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року в незміненій апеляційним судом частині та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2021 року, яким витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . 
Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
В мотивувальній частині постанови зазначено, що задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження 
№ 14-208цс18).
У пунктах 114-116 наведеної постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 вказано, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на вказане у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем».
Зокрема, у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц зазначено, що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.
Функціональним призначенням процедурних норм є «обслуговування» приватно-правових норм. З урахуванням того, що процедурні норми виконують тільки функцію «обслуговування» приватно-правових норм, то у разі якщо існує суперечність, то вона має вирішуватися на користь приватно-правової норми (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року у справі № 523/17429/20 (провадження № 61-2612св23)).
Тому рішення про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна і є тим документом, що підтверджує право власності на таке майно належного власника.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
У статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Тому судові рішення у цій справі в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 є підставою державної реєстрації права власності на нерухоме майно відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо право власності на це нерухоме майно зареєстроване за відповідачем.
Керуючись статтями 260, 271 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 757/26182/14-ц задовольнити.
Роз`яснити, що судові рішення у цій справі в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 є підставою державної реєстрації права власності на нерухоме майно за  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо право власності на це нерухоме майно зареєстроване за  ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                           В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     І. О. Дундар
 
Є. В. Коротенко 
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук