КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/8947/2023                                                                                                

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            06 вересня 2023 року                                                                 м. Київ
                                                                                                       Справа № 758/13515/21
 
            Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Немировської О.В., Рейнарт І.М.,   
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Служби безпеки України на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року, постановлену у складі судді Єросової І.Ю., 
у справі за позовом  Служби безпеки України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», ОСОБА_1 , Дочірнього підприємства «Фінансова компанія «Інтербудінвест», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Служба зовнішньої розвідки України - про визнання недійсним договору,
 
встановив:
 
У вересні 2021 року позивач Служба безпеки України звернувсядо Подільського районного суду м. Києваз позовом до ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», ОСОБА_1 , ДП «Фінансова компанія «Інтербудінвест», треті особи: ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Служба зовнішньої розвідки України, в якому просить визнати недійсним договір від 18.03.2008 року №131/1-1 ФК про участь у фонді фінансування будівництва з моменту укладання, а також стягнути судовий збір.
 
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.09.2021 року справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.01.2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.10.2022 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
23.01.2023 року представник Служби безпеки України - Ярко О. звернувся до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідача Дочірнє підприємство «Фінансова компанія «Інтербудінвест», разом з позовною заявою в новій редакції,та клопотанням про передачу справи за підсудністю до Господарського суду м. Києва на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст. 31 ЦПК України, посилаючись на те, що стосовно ДП «ФК «Інтербудінвест» Господарським судом міста Києва відкрито провадження у справі про банкрутство (справа № 910/17785/20), а тому приймаючи до уваги ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, даний спір підлягає вирішенню саме Господарським судом міста Києва в межах справи № 910/17785/20 про банкрутство ДП «ФК «Інтербудінвест» за правилами виключної підсудності та в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства.
30.01.2023 року надійшло клопотання від представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі, оскільки враховуючи положення п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, дана справа не може розглядатися в порядку цивільного судочинства, а тому підлягає закриттю. 
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року закрито провадження у справі.
Не погоджуючись з ухвалою, представник Служби безпеки України - Ярко О.Ю. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду в частині відмови у задоволенні клопотання про направлення справи за встановленою юрисдикцією, справу направити до Святошинського районного суду м. Києва для продовження розгляду, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм процесуального права.  
Вказує, що СБУ при поданні цієї скарги не оскаржується закриття провадження Святошинським районним судом м. Києва. Водночас порушення судом першої інстанції норм процесуального права (ч. 1 ст. 256 ЦПК України) перешкоджає подальшому розгляду справи та обмежує СБУ у праві на доступ до правосуддя (з огляду на положення ч.2 ст. 256 ЦПК України).  Аналіз частини 1 статті 256 ЦПК України свідчить про те, що заява про направлення справи за встановленою юрисдикцією подається саме до суду, який прийняв постанову (ухвалу) про закриття провадження у справі. 
Враховуючи ту обставину, що провадження у справі закрито Святошинським районним судом м. Києва, тому саме вказаним судом і повинно бути вирішено питання про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
 
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача Ярко О.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, в ній викладених, просив оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника третьої особи ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.  
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника  позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали  в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що у даній справі виник спір між юридичними особами Службою Безпеки України та ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», Дочірнім підприємством «Фінансова компанія «Інтербудінвест», відносно якої триває процедура банкрутства, фізичною особою   ОСОБА_1 , а відтак суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі на підстав п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, так як спір між сторонами виник при здійсненні ними своєї господарської діяльності. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що враховуючи суб`єктний склад учасників, зазначена справа повинна розглядатися в порядку господарського судочинства.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
У частині 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України (пункт 8 частини 1статті 20 ГПК України).
З огляду на вищенаведені норми процесуальних законів правильне визначення юрисдикції суду в справі залежить від змісту правовідносин та її учасників.
 
21 жовтня 2019 року введений в дію Кодекс України з процедур банкрутства.
З дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
За змістом ч.1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (в редакції, діяла на  час постановлення оскаржуваної ухвали), спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (ч.2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства).
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
Отже, законодавець  підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Саме такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року в справі № 607/6254/15-ц та від 18 лютого 2020 року в справі № 918/335/17 .
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 916/585/18 (916/1051/20) зазначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
У постановах від 15 травня 2019 року в справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року в справі № 289/233/18 , від 19 червня 2019 року в справах № 289/718/18 та № 289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, тобто слід застосувати норми Кодексу України з процедур банкрутства, які є чинними на час перегляду справи.
Таким чином,  розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію вказаного Кодексу має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.
 
З матеріалів справи встановлено, що у вересні 2021 року позивач Служба безпеки України звернувся до суду з позовом до ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», ОСОБА_1 , треті особи: Дочірнє підприємство «Фінансова компанія «Інтербудінвест», ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Служба зовнішньої розвідки України, в якому просить визнати недійсним договір, укладений між Дочірнім підприємством «Фінансова компанія «Інтербудінвест» та ОСОБА_1 від 18.03.2008 року №131/1-1 ФК про участь у фонді фінансування будівництва, з моменту укладання.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
У січні 2023 року представник Служби безпеки України - Ярко О. звернувся до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідача Дочірнє підприємство «Фінансова компанія «Інтербудінвест», посилаючись на те, що оспорюваний договір укладений саме між Дочірнім підприємством «Фінансова компанія «Інтербудінвест» та ОСОБА_1 , а тому дочірнє підприємство має бути відповідачем, подавши також позовну заяву в новій редакції.
 
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у листопаді 2020 року   ОСОБА_3 звернулася до Господарського суду м. Києва з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Фінансова компанія «Інтербудінвест», у зв`язку із наявною та непогашеною заборгованістю.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01 грудня 2020 року у справі № 910/17785/20 заяву ОСОБА_3 про відкриття провадження у справі про банкрутство прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду від 21 грудня 2020 року у справі № 910/17785/20 відкрито провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Фінансова компанія «Інтербудінвест» (ідентифікаційний номер 34349882).
Встановивши, що заявлені у справі позовні вимоги безпосередньо стосуються Дочірнього підприємства «Фінансова компанія «Інтербудінвест», щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
 
Разом з тим, аналіз ч. 3 ст. 7 КУзПБ (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) свідчить, що направлення справи до суду господарської юрисдикції, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи, можливе лише, коли провадження у справі відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство.
Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі, яка переглядається, відкрито 25 січня 2022 року, тоді як провадження у справі про банкрутство  Дочірнього підприємства «Фінансова компанія «Інтербудінвест» відкрито  21 грудня 2020 року.
Встановлено, що позивач Служба безпеки України звернувся до суду з даним позовом у вересні 2021 року, тобто вже після відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Фінансова компанія «Інтербудінвест».
Оскільки провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Фінансова компанія «Інтербудінвест» відкрито до відкриття провадження у цій справі, то процесуальних підстав для направлення справи до Господарського суду м. Києва не вбачається, отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у цивільній  справі.
 
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 127/18411/22 (провадження № 61-1908св23), колегія суддів звертала увагу на те, що суди відповідно до ч. 3 ст. 7 КУзПБ, яка була чинною на час розгляду справи, не мали повноважень щодо направлення справи до суду господарської юрисдикції, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, якщо провадження у справі з майновими вимогами відкрито вже після відкриття провадження у справі про банкрутство. Направлення справи до суду господарської юрисдикції, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, можливе було лише у тому випадку, коли провадження у справі з майновими вимогами відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство.
 
Отже, висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України відповідають положенням процесуального законодавства, чинного на час вчинення відповідних процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги щодо направлення матеріалів справи на розгляд Господарського суду м. Києва, у провадженні якого перебуває справа № 910/17785/20 про банкрутство Дочірнього підприємства «Фінансова компанія «Інтербудінвест», без закриття провадження у цивільній справі, є безпідставними.
 
На час перегляду справи в апеляційному порядку до частини 3 статті 7 КУзПБ щодо надсилання матеріалів справи до господарського суду, який розглядає справу про банкрутство, Законом України від 20 березня 2023 року № 2971-IX, який набрав чинності з 15 квітня 2023 року, були внесені зміни, відповідно до яких частина третя статті 7 КУзПБ викладена в новій редакції, а саме: 
«Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи».
Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 3 ЦПК України, відповідно до якої провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи,  суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу від 14 березня 2023 року, дійшов вірного висновку про закриття провадження по справі, оскільки зазначені зміни до частини 3 статті 7 КУзПБ набули чинності 15 квітня 2023 року.
 
Доводи апеляційної скарги про порушення права позивачів на захист та доступ до суду колегія суддів відхиляє, оскільки закриття провадження у цивільній справі не позбавляє позивача можливості  звернутися із позовом у встановленому процесуальним законом порядку до господарського суду, тому право на доступ до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не порушене.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в своїй сукупності не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені в оскаржуваній ухвалі, та зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права, незгоди скаржника з висновками суду та їх оцінкою, містять посилання на обставини, що не впливають на правильність вирішення питання щодо наявності підстав для передачі справи за підсудністю до Господарського суду м. Києва, тому ці доводи не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.  
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права,  є законною і обґрунтованою,  підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,  а оскаржувану ухвалу - залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381 - 383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Служби безпеки України - залишити без задоволення. 
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
            Повний текст постанови складено 30 жовтня 2023 року.

Суддя  - доповідач:                                                                     Ящук Т.І. 

                       Судді:                                                                    Немировська О.В.           
 
                                                                                                                                                                                                                                                                Рейнарт І.М.