У Х В А Л А
30 листопада 2023 року
м. Київ
Справа № 365/562/22
Провадження № 14-164зц23
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Воробйової І. А.,
суддів Банаська О. О., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., 
Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Кишакевича Л. Ю., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Мартєва С. Ю., Прокопенка О. Б., Ситнік О. М., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А. Шевцової Н. В.,
ознайомилась із клопотанням ОСОБА_1 (далі - заявник) від 17 листопада 2023 року про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду (далі - клопотання)
у справі за позовом  заступника керівника Броварської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом               у справі  № 365/562/22, 
УСТАНОВИЛА:
01 грудня 2022 року заступник керівника Броварської окружної прокуратури               в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.               
Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 28 серпня                     2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Явона А. В. про повернення позовної заяви прокурору як особі, яка її подала, та залишення позову без розгляду відмовлено.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року відмовлено               у прийнятті апеляційної скарги  ОСОБА_1 на ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 28 серпня 2023 року та повернуто її заявнику.
У листопаді 2023 року заявник подав до Великої Палати Верховного Суду клопотання  (вх. № 277/0/255-23 від 17 листопада 2023 року). Просив витребувати цивільну справу № 365/562/22 з Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, оскільки вона містить виключну правову проблему, розглянути справу та постановити ухвалу, якою задовольнити касаційну скаргу.
Як убачається з автоматизованої системи діловодства, 20 листопада                     2023 року до Верховного Суду у складі Касаційного цивільного судунадійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду               від 20 вересня 2023 року (провадження № 61-16496ск23).
Велика Палата Верховного Суду вважає, що у прийнятті клопотання необхідно відмовити та повернути його заявнику.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine), заяви № 29458/04 і № 29465/04, § 24).
Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Конституції України). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Вичерпний перелік підстав для передання справи до Великої Палати Верховного Суду встановлює стаття 403 ЦПК України. Рішення про таке передання згідно зі статтями 403 і 404 вказаного Кодексу в цій справі міг прийняти тільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду. Велика Палата Верховного Суду позбавлена можливості самостійно вирішити питання про передання справи собі на розгляд.
Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).
Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоб порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatismutandis рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).
За відсутності юридичної підстави для розгляду клопотання у його прийнятті необхідно відмовити та повернути заявнику. Така відмова не порушує право останнього на доступ до суду, оскільки процедура  передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду чітко визначена статтями 403 і 404  ЦПК України та є доступною.
Керуючись статтями 6, 19 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції, частиною третьою статті 182, частиною першою статті 260, частиною другою статті 261, статтями 403, 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду клопотання ОСОБА_1 від 17 листопада 2023 року про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду у справі за позовом  заступника керівника Броварської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом усправі  № 365/562/22.
Повернути це клопотання разом із додатками ОСОБА_2 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                               І. А. Воробйова
Судді:                        О. О. Банасько                                                       С. Ю. Мартєв
                                    Ю. Л. Власов                                                          О. Б. Прокопенко
                                    І. В. Григор`єва                                                      О. М. Ситнік
                                    М. І. Гриців                                                             І. В. Ткач
                                    Ж. М. Єленіна                                                        В. Ю. Уркевич
                                    І. В. Желєзний                                                       Є. А. Усенко
                                    Л. Ю. Кишакевич                                                  Н. В. Шевцова
                                    Г. Р. Крет                                                     
                                    Л. М. Лобойко