СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року                            м. Харків                        Справа № 905/20/23  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя  Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,
представників сторін:
прокурор – Кадацька Д.М., посвідчення №072726 від 01.03.2023,
2-го відповідача – Дудко М.О., витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, у режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури (вх.№1547Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 07.07.2023, ухвалене у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Лейбою М.О., дата складання повного тексту рішення - 12.07.2023, у справі № 905/20/23 
за позовом керівника Покровської окружної прокуратури, м. Покровськ, Донецька область, в інтересах держави в особі позивачів: 1. Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, м. Полтава, 2. Східного офісу Держаудитслужби, м. Дніпро, в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області, м. Маріуполь, Донецька область,
до відповідачів: 1. Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", м. Київ, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас", с. Новомихайлівка, Покровський район, Донецька область, 3. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтневе", с. Єлизаветівка, Покровський район, Донецька область,
про визнання недійсними договорів та зобов`язання звільнити земельну ділянку площею 454, 50га

ВСТАНОВИВ:

Керівник Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідачів: Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас", Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтневе", в якій просить суд:
- визнати недійсним договір №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 на виконання сільськогосподарських робіт, укладений між Державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас";
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас" звільнити земельну ділянку площею 454, 50га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 1423381500:08:000:0409, яка розташована за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Курахове, яку ТОВ "Агропрод-Донбас" займає на підставі договору №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 на виконання сільськогосподарських робіт;
- визнати недійсним договір №107-1/2021-Ф від 26.04.2021 на поставку зерна майбутнього врожаю, укладений між Державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Жовтневе".
В обґрунтування позову прокурор посилається на те, що вважає оспорювані правочини удаваними та вчиненими його сторонами з метою приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме, договору оренди землі, що суперечить вимогам цивільного та земельного законодавства, та відповідно до положень статей 203,    215,    235 Цивільного кодексу України,   є підставою для визнання договорів недійсними. 
Як зазначає прокурор, оскільки оспорюваний договір №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 на виконання сільськогосподарських робіт, за яким здійснювалося користування земельною ділянкою, є недійсним, тому земельна ділянка підлягає звільненню. 
Крім того, прокурор посилається на порушення 1-им відповідачем    Закону України "Про публічні закупівлі" при укладанні договору на виконання робіт.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 07.07.2023 у задоволенні позову відмовлено.
Проаналізувавши умови оспорюваного договору виконання сільськогосподарських робіт, суд встановив, що умови договору містять всі істотні умови, притаманні договору підряду; ТОВ "Агропрод-Донбас" не стає власником врожаю, оскільки врожай за умовами договору належить відповідачу 1, виконавець не впливає на долю вирощеного врожаю, економічно незалежний від його кількості, а відтак вирощені на земельній ділянці культури (результат робіт) є власністю замовника, що відповідає положенням договору підряду.
Крім того, дослідивши умови оспорюваного договору поставки зерна майбутнього врожаю, суд першої інстанції встановив, що умови договору містять всі істотні умови, притаманні договору поставки, оскільки спрямований на оплатну передачу майна постачальником у власність покупця.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що із правової природи розподілу отриманого врожаю відповідно до умов спірних договорів вбачається, що сплата грошових коштів відповідачем 3, передбачених умовами договору поставки з урахуванням оплат, що мають бути здійснені відповідачем 1 відповідачу 2 за договором про виконання сільськогосподарських робіт, не є компенсацією за використання земельної ділянки (орендною платою) відповідачем 2. Іншого суду прокурором не доведено.
З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд зазначив, що не вбачає підстав для висновку, що спірні договори разом за своєю правовою природою є прихованим договором оренди землі, а тому відсутні і підстави для застосовування законодавчих положень передбачених для договору оренди землі, що врегульовані, зокрема, положеннями Земельного кодексу України,    Закону України "Про оренду землі", а також правил, передбачених для договору оренди державного нерухомого майна.
Щодо доводів прокурора про порушенням відповідачем 1 процедури закупівлі, передбаченої    Законом України "Про публічні закупівлі"    під час укладання договору виконання робіт, суд першої інстанції врахував висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду та дійшов висновку, що визнання договору недійсним без поєднання із відповідною (відповідними) позовною (позовними) вимогою (вимогами), передбаченою (передбаченими) частинами 1 статті 216, статті 387, частин 1, третьої статті   1212 ЦК України) не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, тому така позовна вимога не може бути задоволена.
Щодо позовної вимоги прокурора зобов`язати ТОВ "Агропрод-Донбас" звільнити земельну ділянку площею 454, 50га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 1423381500:08:000:0409, суд зазначив, що для позовної вимоги про зобов`язання ТОВ "Агропрод-Донбас" звільнити земельну ділянку, яка перебуває в постійному користуванні ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", тобто фактично передати її законному користувачу, останній повинен перебувати в статусі позивача по даній справі.
Проте, прокурор визначив процесуальний статус ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" як відповідач 1, що матиме наслідком відсутності правових підстав для задоволення позовної вимоги в цій частині в разі визнання спірного договору недійсним.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 07.07.2023, прокурор звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 07.07.2023 року у справі №905/20/23 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю; судові витрати просить покласти на відповідачів.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, згідно з умовами спірного договору №106 на виконання сільськогосподарських робіт Замовник, окремо від обов`язку з прийняття та оплати виконаної Підрядником роботи, поніс ще й тягар безоплатного надання належної йому земельної ділянки для її використання Підрядником задля належного виконання узятого на себе зобов`язання з виконання сільськогосподарських робіт. Як і згідно з умовами спірного договору №107 на поставку зерна майбутнього врожаю Покупець, окрім обов`язку з оплати за товар, поніс ще й тягар безоплатного надання належної Постачальнику земельної ділянки для її використання задля належного виконання узятого на себе зобов`язання з поставки зерна майбутнього врожаю.
На думку прокурора, аналізуючи зміст договорів №106 на виконання сільськогосподарських робіт та №107 на поставку зерна майбутнього врожаю, вбачається, що ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" фактично передало ТОВ "Агропрод-Донбас" у користування земельну ділянку, при цьому, не уклавши договору оренди земельної ділянки у відповідності до вимог Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", та під виглядом виконання сільськогосподарських послуг фактично виконавець обробляє земельну ділянку, яка належить державі, практично залишаючи у розпорядженні вирощений врожай, що, у свою чергу, є прихованою орендою землі.
Як зазначає прокурор, ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" фактично передало ТОВ "Агропрод-Донбас" у тимчасове користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для вирощування сільськогосподарських культур та її реалізацію СТОВ "Жовтневе", які є пов`язаними підприємствами; прокурор вважає, що у даному випадку відбулося дроблення етапів орендних відносин.
На думку прокурора, позиція Великої Палати Верховного Суду у справі №522/22473/15-ц не підлягає застосуванню у даній справі та не є релевантною спірним правовідносинам; прокурор посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.12.2021 у справі №906/1061/20.
Прокурор вважає, що спірна земельна ділянка підлягає поверненню не постійному користувачу (ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу"), як помилково зазначив суд першої інстанції, а власнику і розпоряднику – ГУ Держгеокадастру у Донецькій області.
Крім того, як вказує прокурор, відповідачами не надано до суду документів, які дають підстави стверджувати про часткове/повне виконання правочину. Відповідно, як зазначає прокурор, необхідність у порушенні питання щодо застосування наслідків недійсності, зокрема, договору на виконання сільськогосподарських робіт від №106 відсутня.
На думку прокурора, обраний спосіб захисту є ефективним та спрямований на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання, а саме, звільнення земельної ділянки ТОВ "Агропрод-Донбас".    
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Донецької області від 07.07.2023 у справі №905/20/23; встановлено учасникам справи строк до 31.08.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу з  доказами  його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 31.08.2023 для подання заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на "06" вересня 2023 р. о 10:30год.
23.08.2023 від Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області надійшла заява про розгляд справи без участі представника Управління.
23.08.2023 від Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" надійшла заява про закриття провадження у справі за апеляційною скаргою Заступника керівника Харківської обласної прокуратури.
Зазначає, що Держгеокадастр є неналежним позивачем, оскільки жодного порушення цивільного права чи законного інтересу даного органу немає; у свою чергу, Державна аудиторська служба України не підтримала позов прокурора, повідомивши, що не встановила, що ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" є замовником у розумінні Закону України "Про публічні закупівлі".
Відтак, як вважає заявник, немає належного позивача у справі.
Також ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" зазначає, що апеляційну скаргу подано Заступником керівника Харківської обласної прокуратури А. Кравченком, тобто, особою, яка не брала участі у розгляді справи місцевим господарським судом.
З огляду на викладене, просить закрити апеляційне провадження у даній справі за апеляційною скаргою Заступника керівника Харківської обласної прокуратури; розгляд справи просить провести без участі ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу".
30.08.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас" та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтневе" надійшов відзив на апеляційну скаргу, зазначають, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не підтверджені доказами відповідно до вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідачі зазначають, що у рамках спірних договорів земельна ділянка не передавалась ні ТОВ "Агропрод-Донбас", ні СТОВ "Жовтневе".
Відповідачі зазначають, що підтверджені документально дії ТОВ "Агропрод-Донбас" та ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" в рамках договору №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 про виконання сільськогосподарських робіт свідчать про волю сторін саме надати/отримати сільськогосподарські послуги, а не передати земельну ділянку в оренду, або користування, що є одним із визначальних критеріїв удаваного правочину, а саме оренди земельної ділянки.
Щодо договору №107-1/2021-Ф поставки зерна майбутнього врожаю, відповідачі зазначають, що договір укладений відповідно до діючого законодавства, жодних порушень при його укладенні не було; рішення щодо його укладення приймалось особисто директором СТОВ "Жовтневе" Шевченком М.В., який є одноосібним виконавчим органом, відповідно до Статуту Товариства; Дудко М.О. є лише представником (підписантом) ТОВ "Агропрод-Донбас" та СТОВ "Жовтневе".
ТОВ "Агропрод-Донбас" зазначає, що не отримував у користування земельну ділянку, а тому навіть у разі задоволення позову, не зможе виконати вимогу про звільнення спірної земельної ділянки. 
З огляду на викладене, просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.08.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; постановлено судове засідання, призначене на "06" вересня 2023 о 10:30 годині, провести в режимі відеоконференції.
Для участі у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 06.09.2023 з`явилась прокурор, а поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції - представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас".
Однак, провести судове засідання не виявилося можливим з технічних причин; через відсутність інтернет з`єднання з серверами Державних підприємств "Інформаційні судові системи" та "Центр судових сервісів", про що Східним апеляційним господарським судом складено відповідний акт №12-33/197 від 06.09.2023.
У зв`язку із цим, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 відкладено розгляд скарги на 12:30год. 04.10.2023. 
14.09.2023 від ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" надійшли додаткові пояснення, просить врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.08.2023 у справі №289/8970/21.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2023, у зв`язку з відпусткою судді Плахова О.В., для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.  
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 04.10.2023, що відбулось у режимі відеоконференції, прокурор оголосила доводи апеляційної скарги, просить скаргу задовольнити.
Представник 2-го відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить відмовити у її задоволенні.
Інші учасники справи своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались; учасники справи були належним чином завчасно повідомлені про час, дату та місце судового засідання.  
Розглянувши заяву ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" про закриття апеляційного провадження, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.
Відповідно до    статті 19 Конституції України,    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Статтею 131-1 Конституції України    встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з частиною 3    статті 53 Господарського процесуального кодексу України,    у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною 4 вказаної статті встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі    обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до частин 1, 3    статті 23 Закону України "Про прокуратуру",    представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави,    у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави,    якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження,    а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.    Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.    Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4    статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Таким чином, відповідно до частини третьої    статті 23 Закону України "Про прокуратуру",    прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
У постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №915/162/19 зазначено, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому    статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися    як бездіяльність відповідного органу.    Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого    статтею 23 Закону України "Про прокуратуру",    і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
У позовній заяві прокурор зазначив, що Покровська окружна прокуратура звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з листом від 15.02.2022 №5613/-342вих-22, в якому повідомила Управління про виявленні порушення інтересів держави щодо недотримання норм законодавства при укладанні між ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу"  та ТОВ “Агропрод-Донбас” договору №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 на виконання сільськогосподарських робіт. У вказаному листі прокурор також просив надати у строк до 22.02.2022 необхідні документи та інформацію про вжиття заходів реагування компетентним органом у судовому порядку.
На вказаний лист Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області було надано відповідь (лист від 06.06.2022), в якій зазначено про те, що протягом 2021 року та по теперішній час Головним управлінням не проводились перевірки земельної ділянки з кадастровим номером 1423381500:08:000:0409, яка розташована на території Курахівської міської територіальної громади, а також вказано про неможливість звернутися до суду в інтересах держави з позовною заявою про визнання недійсним договору №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 у зв`язку із блокуванням рахунків органом Казначейства, з яких проводиться безспірне списання коштів.
Вказані обставини свідчать, на думку прокурора, про самоусунення Управління від реалізації функції захисту порушених інтересів держави, про які зазначив прокурор, та, як наслідок, наявність передбачених частиною 4 статті 3 Закону України “Про прокуратуру” підстав для їх представництва.
У подальшому Управлінням також не повідомлено прокуратуру про заходи, які вживаються з метою захисту інтересів держави, або про наміри вжити ці заходи у найближчий час. Управління не проявило зацікавленості перевірити обставини та факти порушення, викладені прокуратурою. 
Оскільки з листа-відповіді від 06.06.2022 Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області прокурор встановив фактичну бездіяльність Управління, повідомленням від 27.12.2022 №56/3-925-вих-22 про представництво інтересів держави (в порядку статті 53 Закону України “Про прокуратуру”) прокурор повідомив Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про намір звернутися з позовною заявою до Господарського суду Донецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області, до відповідача 1: Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас", відповідача 3: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтневе", про визнання недійсними договорів №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 на виконання сільськогосподарських робіт, №107-1/2021-Ф від 26.04.2021 на поставку зерна майбутнього врожаю, та зобов`язати ТОВ "Агропрод-Донбас" звільнити земельну ділянку площею 454, 50га.
Судова колегія зазначає, що поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Статтею 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права власності на землі державної власності є держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади.
Відповідно до статті 84 Земельного кодексу України, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 (в редакції, чинній на момент звернення прокурора з даним позовом),  Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.
Пунктом 3 Положення про Держгеокадастр визначено, що основними завданнями Держгеокадастру, зокрема, є реалізація державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
За умовами підпункту 33 пункту 4 Положення про Держгеокадастр, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, зокрема у частині додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель за: додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконанням вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержанням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок тощо.
Розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Донецької області є Головне управління Держгеокадастру в Донецькій області.
Таким чином, Головне управління Держгеокадастру в Донецькій області як розпорядник спірної земельної ділянки, є органом, уповноваженим державою на захист відповідних правовідносин у сфері дотримання земельного законодавства і належним позивачем у спірних правовідносинах.
Крім того, на думку прокурора, захист економічних інтересів держави у спірних правовідносинах мав здійснювати Східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області, який він визначив в якості 2-го позивача у справі. 
Звернення прокурора, згідно доводів позовної заяви, спрямоване на відновлення порушених інтересів держави, оскільки оспорюваний договір №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 укладено з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, в порушення вимог чинного законодавства, принципів, за якими здійснюються публічні закупівлі, що створило ризики до протиправного використання державних коштів. 
Прокурором зазначено, що відповідно до пункту 5.5. Статуту ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", підприємство для закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошті застосовує процедури закупівель, визначені чинним законодавством України.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі", уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель, який відповідно до статті 2 цього Закону є одним з головних завдань органу державного фінансового контролю, здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.
Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43, визначено, що Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Згідно з пунктом 4 Положення, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за отриманням законодавства про державні закупівлі.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі", органи Держаудитслужби визначено серед суб`єктів, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.
Отже, Державна аудиторська служба України є органом, уповноваженим державою на здійснення повноважень у спірних відносинах.
На території Донецької області компетентним суб`єктом Держаудитслужби є Східний офіс Держаудитслужби.
Покровська окружна прокуратура листом від 29.12.2021 №56/3-1665вих-21 звернулася до Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області, в якому повідомило про виявлені порушення законодавства у сфері публічних закупівель при укладанні ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" договору на виконання сільськогосподарських робіт №106-1/2021-ПР без використання електронної системи закупівлі, та з метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів в суді, прокурор просив надати необхідну інформацію у строк до 11.01.2022.
У відповідь на вказаний лист, Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області листом від 27.01.2022 зазначило про те, що встановити належність ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" до замовників, які повинні здійснювати закупівлі відповідно до Закону України “Про публічні закупівлі”, та перевірити дотримання вказаним підприємством законодавства у сфері публічних закупівель можливо під час проведення заходів державного фінансового контролю (окрім моніторингу). Також зазначено, що наведена прокурором інформація буде врахована у разі проведення заходів державного фінансового контролю в ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу".
Листом від 15.02.2022 №56/3-343вих-22 Покровська окружна прокуратура повторно звернулася до Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області про необхідність надання запитуваної інформації у строк до 22.02.2022.
За результатами розгляду такого звернення Покровської окружної прокуратури, Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області надало відповідь (лист від 21.02.2022 №040531-17/862-2022), в якій зазначила про те, що у зв`язку із не проведенням Управлінням заходів державного фінансового контролю у замовника правові підстави щодо звернення до суду відсутні.
Листом від 17.02.2022 №56/3-351вих-22 Покровська окружна прокуратура також звернулася до Східного офісу Держаудитслужби, в якому повідомила про виявлені порушення законодавства у сфері публічних закупівель при укладанні ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" договору на виконання сільськогосподарських робіт №106-1/2021-ПР без використання електронної системи закупівлі, та з метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів в суді, прокурор просив надати необхідну інформацію у строк до 23.02.2022.
Згідно з відповіддю (лист від 22.02.2022 №040425-17/1330-2022) Східного офісу Держаудитслужби, лист Покровської окружної прокуратури від 17.02.2022 надіслано на адресу структурному підрозділу – Управлінню Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області для розгляду по суті.
Однак, Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області не повідомлено прокуратуру про заходи, які вживаються з метою захисту інтересів держави, або про наміри вжити ці заходи у найближчий час. Управління не проявило жодної зацікавленості перевірити обставини та факти порушення, викладені прокуратурою. 
Оскільки з відповідей Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області прокурор встановив фактичну бездіяльність Управління, повідомленнями про представництво інтересів держави (в порядку статті 53 Закону України “Про прокуратуру”) від 27.12.2022 №56/3-926-вих-22 та від 27.12.2022 №56/3-927вих-22 прокурор повідомив Східний офіс Держаудитслужби та Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області про намір звернутися з позовною заявою до Господарського суду Донецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області, до відповідача 1: Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас", відповідача 3: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтневе", про визнання недійсними договорів №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 на виконання сільськогосподарських робіт, №107-1/2021-Ф від 26.04.2021 на поставку зерна майбутнього врожаю, та зобов`язати ТОВ "Агропрод-Донбас" звільнити земельну ділянку площею 454,50га.
Невжиття Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області дій із захисту інтересів держави протягом розумного строку починаючи з дати, коли Управління листом від 27.12.2021 було повідомлено прокурором про порушення, і до 29.12.2022, дати подання позовної заяви прокурором до суду, кваліфікується як бездіяльність цього компетентного органу від реалізації повноважень по захисту інтересів держави, про необхідність захисту яких зазначав прокурор. 
Вказане у сукупності свідчить про належне підтвердження прокурором підстав для представництва інтересів держави у цій справі в особі в Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області в порядку, передбаченому статтями 53, 54 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону "Про прокуратуру".
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що прокурором доведено наявність підстав представництва у спірних правовідносинах.
Зазначене жодним чином не протирічить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 09.08.2023 у справі №911/272/22, від 21.06.2023 у справі №905/1907/21, від 31.08.2023 у справі №280/8970/21 тощо, на які посилається ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу".
Щодо доводів ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", що апеляційну скаргу подано заступником керівника Харківської обласної прокуратури А. Кравченком, тобто, особою, яка не брала участі у розгляді справи місцевим господарським судом, судова колегія зазначає таке.
Згідно    із    пунктом    2    частини    1    статті    264    Господарського процесуального кодексу    України,    суд    апеляційної    інстанції    закриває    апеляційне    провадження,    якщо    після    відкриття    апеляційного    провадження    виявилося,    що    апеляційну    скаргу    не    підписано,    подано    особою,    яка    не    має    процесуальної    дієздатності,    або    підписано    особою,    яка    не    має    права    її    підписувати.
Як    зазначалось    вище,    апеляційну    скаргу    на    рішення    Господарського    суду    Донецької    області    від    07    липня    2023    року    подано заступником керівника Харківської обласної прокуратури А. Кравченком.
За    змістом    частини    3    статті    4    Господарського процесуального кодексу    України,    до    господарського    суду    у    справах,    віднесених    законом    до    його    юрисдикції,    мають    право    звертатися    також    особи,    яким    законом    надане    право звертатися    до    суду    в    інтересах    інших    осіб.
Статтею    53    Господарського процесуального кодексу    України    визначено    участь    у    судовому    процесі    органів та осіб,    яким    законом    надане    право    звертатися    до    суду    в    інтересах    інших    осіб.
Передумовою    участі    органів    та    осіб,    передбачених    статтею    53 Господарського процесуального кодексу України,    в    господарському    процесі     є    набуття    ними    господарського    процесуального    статусу    органів    та    осіб,    яким законом    надане    право    захищати    права,    свободи    та    інтереси    інших    осіб,    та наявність    процесуальної    правосуб`єктності.
На    відміну    від    осіб,    які    беруть    участь    у    справі    (позивач,    відповідач,    третя особа,    представник),    відповідні    органи    та    особи    повинні    бути    наділені спеціальною    процесуальною    правоздатністю,    тобто    здатністю    мати процесуальні    права    та    обов`язки    органів    та    осіб,    яким    законом    надане    право звертатися    до    суду    в    інтересах    інших    осіб.    Така    процесуальна    правоздатність настає    з    моменту    виникнення    у    цих    осіб    відповідної    компетенції    або передбачених    законом    повноваження.
Необхідною    умовою    такої    участі    є    норми    матеріального    права,    які визначають    випадки    такої    участі,    тобто    особи,    перелічені    статтею    53 Господарського процесуального кодексу    України,    можуть    звернутися    до    суду    із    позовною    заявою    або    беруть участь    у    процесі    лише    у    випадках,    чітко    встановлених    законом.
Як    зазначалось    вище,    частиною    3    статті    53    Господарського процесуального кодексу    України    унормовано,    що    у    визначених    законом    випадках    прокурор    звертається    до    суду    з    позовною    заявою,    бере    участь    у    розгляді    справ    за    його    позовами,    а    також    може    вступити    за    своєю ініціативою    у    справу,    провадження    у    якій    відкрите    за    позовом    іншої    особи,    до початку    розгляду    справи    по    суті,    подає    апеляційну,    касаційну    скаргу,    заяву    про    перегляд    судового    рішення    за    нововиявленими    або    виключними    обставинами.
Тобто,    слід    дійти    висновку,    що    законодавцем    чітко    визначено,    що    прокурор    може    вступити    за    своєю    ініціативою    у    справу,    провадження    в    якій    відкрите    за позовом    іншої    особи,    до    початку    розгляду    справи    по    суті.
Вступ    прокурора    у    справу    за    позовом    іншої    особи    та    ініціювання    перегляду    судових    рішень    у    справі,    розглянутій    без    його    участі,    є    окремими процесуальними    діями,    які    не    залежать    одна    від    одної    і    не    є    взаємопов`язаними.
У    силу    приписів    частини    1    статті    254    Господарського процесуального кодексу    України,    учасники    справи,    особи,    які    не    брали    участі    у    справі,    якщо    суд    вирішив    питання    про    їхні    права    та    (або)    обов`язки,    мають    право    подати апеляційну    скаргу    на    рішення    суду    першої    інстанції.
Тобто,    у    даному    випадку    прокурор    подав    апеляційну    скаргу    як    орган,    якому    законом    надане    право    звертатися    до    суду    в    інтересах    інших    осіб    (стаття    53 Господарського процесуального кодексу    України),    зокрема,    держави.
Відтак, правові підстави для закриття апеляційного провадження відсутні.
Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, прокурор та представник 2-го відповідача висловили доводи і вимоги щодо апеляційної скарги, а неявка у судове засідання представників інших учасників справи не перешкоджає розгляду скарги, про що учасники були повідомлені ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 16.08.2023 та від 06.09.2023, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши у судовому засіданні прокурора та представника 2-го відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, 26.04.2021 між Державним підприємством “Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу” (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Агропрод-Донбас” (виконавець/підрядник) укладено договір про виконання сільськогосподарських робіт №106-1/2011-ПР з додатковою угодою до нього №1 від 26.04.2021. 
Відповідно до пункту 1.1. договору, в порядку та на умовах цього договору виконавець надає, а замовник приймає та оплачує роботи з вирощування сільськогосподарської продукції, зазначених у додатку(-ах)  до цього договору, на земельних угіддях ДП “ЦСЕНСМ”.
Донецька дільниця (м. Курахове, Марїнський р-н, Донецька область), кадастрові номери земельних ділянок: 1423381500:08:000:0409 - 454, 50га ріллі.
Загальна площа земельних ділянок, яка передається в обробіток виконавцю 454, 50га, які виконуються технікою виконавця на основі впровадження прогресивних енергозберігаючих технологій з використанням високопродуктивної вітчизняної та іноземної техніки, засобів захисту рослин, добрив та насіннєвого матеріалу.
Строк виконання робіт/передачі врожаю: озимої пшениці на площі ріллі – 167, 00га до 30.08.2021 року,  ярого ячменю на площі ріллі – 44, 40га до 30.08.2021 року, соняшника на площі ріллі – 195, 8га до 30.10.2021 року, просо на площі ріллі – 47, 3га до 30.10.2021 року (пункт 1.2. договору в редакції додаткової угоди №1 від 26.04.2021).
Пунктом 1.3. договору визначено, що виконавець виконує сільськогосподарські роботи, які є предметом договору, з використанням власних добрив, ЗЗР, насіння, паливно-мастильних матеріалів тощо (надалі – витратні матеріали) та власною технікою.
Згідно з пунктом 1.4. договору, виконавець не має права без окремої письмової згоди замовника залучати до виконання даного договору третіх осіб. Ніякі правочини, які будуть укладені виконавцем із третіми особами не породжують жодних правових наслідків для замовника. Якщо замовник не надав окремої письмової згоди на укладання такого правочину.
Виконавець, відповідно до цього договору, забезпечує вирощування та передачу замовнику врожаю. Готова сільськогосподарська продукція, вирощена із посівного матеріалу та інших матеріалів виконавця, є власністю замовника (пункти 1.5., 1.6 договору).
Підрядник виконує сільськогосподарські роботи за даним договором самостійно або з залученням субпідрядника (на підставі укладених договорів). При залученні підрядником для виконання своїх зобов`язань за цим договором субпідрядників, підрядник залишається повністю відповідальним перед замовником за якість і строки виконаних робіт/наданих послуг такими субпідрядниками (пункт 1.7 договору).
За умовами пункту 2.1. договору, вартість робіт визначається на підставі калькуляції – Додатках до цього договору, який є невід`ємною частиною договору. Матеріали використовуються вартістю не вище ринкової. Виконавець має право внести доповнення в калькуляцію та додатки до цього договору, якщо це необхідно згідно технології вирощування, виключно з письмової згоди замовника. Калькуляція на кожен сільськогосподарський сезон складається окремим додатком до цього договору не пізніше 15 серпня поточного року.
Загальна ціна/вартість робіт, які будуть виконані згідно цього договору в 2020-2021 сільськогосподарському сезоні становить 4 231 320, 00грн. Сторони домовились затвердити планову калькуляцію згідно цього додатку №1 та №2, та №3 та №4, які є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди та договору №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 року (пункт 2.2. договору в редакції додаткової угоди №1 від 26.04.2021).
Розрахунки між сторонами за цим договором здійснюються у грошовій формі шляхом перерахування замовником коштів в сумі, визначеній у Актах прийому-передачі виконаних робіт, на поточний рахунок виконавця, до 31.12.2021 року. Оплата з ініціативи замовника може бути здійснена достроково (пункти 2.3., 2.4 договору).
Виконавець, згідно з пунктом 3.1 договору, зобов`язується, зокрема, провести сільськогосподарські роботи якісно, своєчасно та в повному обсязі на території замовника на площі 454, 50 га. Скласти та надати на затвердження замовнику Акти приймання-передачі виконаних робіт/послуг, які підписуються сторонами протягом трьох робочих днів після закінчення кожного етапу робіт/послуг, відповідно до калькуляції цього договору. Письмово погоджувати з замовником види робіт, калькуляцією вартості робіт, строки виконання робіт. Вживати усіх заходів щодо збереження майна (врожаю), до передачі замовнику.
Відповідно до пункту 3.2 договору, замовник зобов`язаний: сприяти виконавцеві у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановленому цим договором; прийняти роботу, належним чином та у належні строки виконану виконавцем відповідно до договору, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі недоліків негайно заявити про них виконавцеві; забезпечити виконавцю доступ до сільськогосподарських угідь, зазначених у пункті 1.1. договору для виконання робіт; своєчасно, в строки передбачені пунктом 2.3. цього договору, здійснити оплату виконаних виконавцем робіт.
Пунктом 6.1 договору визначено, що договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою виконавця і замовника. Будь-які зміни та доповнення до цього договору в обов`язковому порядку оформлюються шляхом укладання додаткових угод, які є невід`ємною частиною договору.
Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 січня 2024 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами повного обсягу зобов`язань по цьому договору (пункт 9.1. договору).
Договір та додаткова угода до нього підписані з боку ДП “Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу” в.о. генерального директора Білоус В.Б. та з боку ТОВ “Агропрод-Донбас” генеральним директором Омельченко М.І. та скріплено відтисками печаток сторін. 
Додатком №1 до договору сторони визначили затвердити калькуляцію вартості робіт/договірної ціни, перелік робіт, які будуть надані замовнику в ході виконання договору (Озима пшениця, 167 га ріллі) в розмірі 878 860, 00грн, з яких: 601 200, 00грн – вартість робіт, 277 660, 00грн – вартість матеріалу для виробництва продукції.
Додатком №2 до договору сторони визначили затвердити калькуляцію вартості робіт/договірної ціни, перелік робіт, які будуть надані замовнику в ході виконання договору  (ярий ячмінь, 44, 40га ріллі) в розмірі 191    930, 00грн, з яких: 137 640, 00грн – вартість робіт, 54 290, 00грн – вартість матеріалу для виробництва продукції.
Додатком №3 до договору сторони визначили затвердити калькуляцію вартості робіт/договірної ціни, перелік робіт, які будуть надані замовнику в ході виконання договору  (соняшник, 195, 80га ріллі) в розмірі 2 618 600, 00грн, з яких: 1 605 560, 00грн – вартість робіт, 1 013 040, 00грн – вартість матеріалу для виробництва продукції.
Додатком №4 до договору сторони визначили затвердити калькуляцію вартості робіт/договірної ціни, перелік робіт, які будуть надані замовнику в ході виконання договору  (просо, 47, 30 га ріллі) в розмірі 541 930, 00грн, з яких: 350 020, 00грн – вартість робіт, 191 910, 00грн – вартість матеріалу для виробництва продукції.
Також, як встановлено місцевим господарським судом, 26.04.2021 між Державним підприємством “Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу”, як постачальником, та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю “Жовтневе”, як покупцем, укладено договір поставки зерна майбутнього врожаю №107-1/2021-Ф (далі – договір поставки).
Відповідно до пункту 1.1. договору поставки, в порядку та на умовах цього договору постачальник у визначений сторонами строк поставляє, а покупець приймає та оплачує сільськогосподарську продукцію виробництва продавця (українського походження) (надалі – товар), найменування, кількість та якість товару – згідно до специфікації (додаток до цього договору), що є його невід`ємною частиною.
За умовами пунктів 2.1., 2.2., 2.3., 2.4, 2.5 договору поставки, термін поставки товару згідно специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору. Умови поставки товару згідно специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору. Товар може постачатись окремими партіями. Сторони домовились, що товар може бути отриманий покупцем під час збору, врожаю безпосередньо на місці збору врожаю (на полі), або із зернового складу постачальника. Поставка відповідної партії товару вважається здійсненою в момент підписання видаткової накладної сторонами відповідної партії товару та надання постачальником наступних документів: видаткова накладна, виписана на відповідну партію товару.
Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що вартість товару узгоджується сторонами у Протоколі визначення договірної ціни (Додаток №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною). 
Загальна вартість договору (загальна вартість товару) визначається шляхом множення кількості поставленого товару (в метричних тонах) на вартість однієї метричної тони визначеної в цьому договорі (пункт 3.2. договору поставки).
Оплата товару здійснюється на умовах передоплати та загальний розмір попередньої оплати відповідно до пункту 3.3.1 цього договору становить                9    817 500, 00грн.
Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент надходження на розрахунковий рахунок постачальника остаточної оплати, розрахованої за правилами, визначеними пунктом 3.3.1 даного договору.
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими належним на те чином представниками сторін та скріплення відтисками печаток. Будь-які зміни та доповнення до цього договору, специфікації, розрахунки, Акти підлягають оформленню в якості Додатків до цього договору та є чинними за умови їх укладання/оформлення в порядку, передбаченому для укладання цього договору (пункт 8.2. договору поставки).
Строк дії договору: з дати набуття чинності – до 31 грудня 2024 року, а в частині виконання сторонами своїх обов`язків за цим договором – до моменту їх повного та належного виконання. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії (пункт 8.6. договору поставки).
Специфікацією до договору визначені: товар в асортименті, кількість та загальна вартість 9 817 500, 00грн; умови, термін поставки товару – 30.11.2021.
Договір, протокол визначення форвардної договірної ціни та специфікація до договору підписані з боку ДП “Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу” в.о. генерального директора Білоус В.Б. та з боку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Жовтневе”  директором Шевченко М.В. та скріплено відтисками печаток сторін.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №288997416 від 08.12.2021 та №318007145 від 19.12.2022, об`єкт нерухомого майна – земельна ділянка, площа 515, 7га, кадастровий номер 1423381500:08:000:0409, адреса: Донецька область, Мар`їнський р., с/рада Дачненська; форма власності – державна; власник земельної ділянки – Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області.
Разом з цим, згідно з інформацією про державну реєстрацію іншого речового права, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка площею 515, 7га з кадастровим номером 1423381500:08:000:0409, передана в постійне користування ДП “Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу”.
Вважаючи, що договір виконання сільськогосподарських робіт №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 та договір поставки зерна майбутнього врожаю №107-1/2021-Ф від 26.04.2021 є удаваними та вчиненими їх сторонами з метою приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме, договору оренди землі, оскільки їх істотні умови, встановлений порядок користування державною земельною ділянкою, порядок укладання, не відповідають нормам чинного законодавства щодо таких договорів, прокурор звернувся до суду    з позовом про     визнання вказаних договорів недійсними та повернення земельної ділянки.
Місцевим господарським судом також встановлено, що відповідно до Статуту Державне підприємство “Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу” є державним унітарним підприємством, що діє як державне комерційне підприємство, утворене з метою отримання прибутку за рахунок здійснення діяльності у галузі сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу сільськогосподарських рослин, насіння і садивного матеріалу лісових, декоративних та лікарських рослин, а також сільськогосподарського виробництва та надання послуг у сфері сільськогосподарського господарства (пункти 1.1, 3.1 Статуту)
Згідно з пунктом 3.2. Статуту, основним видом діяльності Державного підприємства “Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу” є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур.
Предметом діяльності підприємства згідно з пунктом 3.3 Статуту, зокрема, але не виключно є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, вирощування інших однорічних і дворічних культур, оптова торгівля в тому числі зерном, насінням, тощо.
Пунктом 4.4 Статуту визначено, що підприємство має право від свого імені вчиняти господарські зобов`язання (правочини), укладати договори, угоди, контракти, набувати майнові та немайнові права, нести зобов`язання. 
Згідно з пунктом 4.11 Статуту, підприємство здійснює вільний вибір господарської діяльності, самостійно формує програми та напрями своєї діяльності, обирає постачальників та споживачів продукції, робіт і послуг, якщо інший порядок вибору видів діяльності, постачальників та споживачів продукції, робіт і послуг не передбачений чинним законодавством. Підприємство самостійно визначає ціни на власну продукцію (товари, послуги, роботи), якщо інше не передбачено ліцензійними умовами щодо окремих видів діяльності, які здійснює підприємство та законодавством України.  
Пунктом 7.13. Статуту передбачено, що державне підприємство здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності згідно із законодавством.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.
Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено статтею 215 Цивільного кодексу України.
Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За умовами частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
За змістом положень статей 626, 627 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 Цивільного кодексу України).  
Частиною 3 статті 180 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (стаття 235 Цивільного кодексу України). 
За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.
Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків.
Удаваний правочин може бути визнаний недійсним на підставі частини 1 статті    215, частини 3 статті    203 Цивільного кодексу України, оскільки зовнішнє волевиявлення сторін не збігається з їх внутрішньою волею.
Обов`язковою ознакою удаваного правочину є фактичне встановлення між сторонами правочину інших правовідносин, ніж ті, щодо яких було оформлено відносини. Специфіка удаваного правочину полягає в тому, що він, існуючи в парі з іншим правочином, який ним прикривається, є завжди таким, що не відповідає положенням    Цивільного кодексу України, тобто є удаваним. Другий же правочин (прихований) може бути як дійсним, так і не дійсним, у залежності від того, наскільки він відповідає вимогам до правочинів, що містяться в    статті 203 Цивільного кодексу України. Встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої    статті 235 Цивільного кодексу України    має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин.
Предметом позову у справі, що розглядається, є вимоги прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області про визнання недійсними договорів                 №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 на виконання сільськогосподарських робіт та договору №107-1/2021-Ф від 26.04.2021 поставки зерна майбутнього врожаю.
На думку прокурора, аналізуючи зміст договорів №106 на виконання сільськогосподарських робіт та №107 на поставку зерна майбутнього врожаю, вбачається, що ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" фактично передало ТОВ "Агропрод-Донбас" у користування земельну ділянку, при цьому, не уклавши договору оренди земельної ділянки у відповідності до вимог Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", та під виглядом виконання сільськогосподарських послуг фактично виконавець обробляє земельну ділянку, яка належить державі, практично залишаючи у розпорядженні вирощений врожай, що, у свою чергу, є прихованою орендою землі.
Прокурор вважає, що у даному випадку відбулося дроблення етапів орендних відносин.
Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає такі доводи прокурора помилковими, виходячи з такого.
Відповідно до частини 1    статті 837 Цивільного кодексу України,    за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
При цьому, виконання робіт може здійснюватися як із матеріалу підрядника та його засобами, так і з матеріалу замовника (статті    839,    840 Цивільного кодексу України).
За умовами оспорюваного договору підряду, ТОВ "Агропрод-Донбас" виконує обсяг сільськогосподарських робіт на земельній ділянці ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (із використанням власних добрив, ЗЗР, насіння, паливно-мастильних матеріалів тощо та власною технікою), забезпечує вирощування та передачу замовнику врожаю. 
Готова сільськогосподарська продукція, вирощена із посівного матеріалу та інших матеріалів виконавця, є власністю замовника.
Отже, як вірно дійшов висновку суд першої інстанції, ТОВ "Агропрод-Донбас" не стає власником врожаю, оскільки врожай за умовами договору належить ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", виконавець не впливає на долю вирощеного врожаю, економічно незалежний від його кількості, а відтак вирощені на земельній ділянці культури (результат робіт) є власністю замовника, що відповідає положенням договору підряду.
Також відповідно до частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України,    замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не робить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Пунктом 3.2. договору №106 встановлено можливість замовника огляду робіт на предмет наявності недоліків, що гарантує отримання замовником належного результату робіт, та в свою чергу свідчить про наявність намірів у відповідача 1 щодо отримання якісного результату робіт. 
Вказане узгоджується із положеннями    частини 1    статті 853 Цивільного кодексу України, а також спростовує доводи прокурора, що відповідач 1 втратив доступ до спірної земельної ділянки.
Крім того, договір підряду є відплатним договором, одним із обов`язкових елементів якого є ціна.
Відповідно до    статті 843 Цивільного кодексу України,    у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
За умовами пункту 2.1. договору сторони домовились, що вартість робіт визначається у додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною договору. При цьому, як вбачається зі змісту положень пункту 2.3. договору в будь-якому разі вартість фактично виконаних робіт за цим договором фіксується в актах прийому-передачі виконаних робіт.
Таким чином, з аналізу договору вбачається, що при його укладанні сторонами у відповідності до вимог законодавства визначено ціну та спосіб визначення ціни робіт, які будуть виконуватись.
Крім того, відповідно до частин    1,    2    статті 837    Цивільного кодексу    України,    за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик    виконати певну роботу за завданням другої сторони    (замовника), а замовник зобов`язується прийняти    та    оплатити виконану роботу. 
Договір   підряду може укладатися   на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відтак, за своєю правовою природою договір підряду передбачає передання результату роботи, наданих   послуг замовникові.
Оспорюваний договір    №106    містить    вказане    положення, адже згідно з пунктом 3.1 приймання виконаних робіт оформлюється шляхом складання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт/послуг.
Крім того, пункт 1.6 договору визначає, що вирощена сільськогосподарська продукція є власністю замовника - відповідача 1.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сторони узгодили комплекс робіт з вирощування сільськогосподарської    продукції    саме    на    умовах    договору підряду,    оскільки результат робіт - вирощений врожай є власністю замовника, за виконані роботи замовник зобов`язався провести оплату, а приймання виконаних робіт оформлюється шляхом складання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт/послуг.
Судова колегія відхиляє доводи прокурора, що згідно з умовами спірного договору №106 на виконання сільськогосподарських робіт Замовник, окремо від обов`язку з прийняття та оплати виконаної Підрядником роботи, поніс ще й тягар безоплатного надання належної йому земельної ділянки для її використання Підрядником задля належного виконання узятого на себе зобов`язання з виконання сільськогосподарських робіт, оскільки очевидно, що для того, щоб ТОВ "Агропрод-Донбас" зміг виконати роботи з надання сільськогосподарських робіт на земельній ділянці, ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" мав надати доступ до земельної ділянки.
І зазначене є не тягарем безоплатного надання земельної ділянки для її використання, а фактично надання Замовником доступу до земельної ділянки для того, щоб виконавець міг виконати зобов`язання за договором підряду; очевидно, що підрядник не може виконати роботи на земельній ділянці без права доступу до неї.
Водночас, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України "Про оренду землі").
За змістом положень частин 1, 2    статті 15 цього Закону    істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).
Згідно з частинами 1, 2    статті 21 Закону України "Про оренду землі"    орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до    ПК України).
Відповідно до    статті 22 Закону України "Про оренду землі", орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.
Положеннями    статті 25 Закону України "Про оренду землі"    унормовано, що орендар земельної ділянки має право отримувати продукцію і доходи, що кореспондується з положеннями    статті 775 Цивільного кодексу України        (наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані в результатів користування річчю, переданою у найм).
Зі змісту наведених правових положень вбачається, що    на відміну від договору надання послуг, за яким виконавець за завданням замовника виключно надає послугу, за що отримує винагороду та не має підстав і мотивів сподіватися на отримання іншого прибутку чи права власності на продукцію, отриману в результаті такої діяльності, договір оренди землі укладається саме для отримання можливості користуватися земельною ділянкою з використанням властивостей та, як наслідок такого користування, має на меті отримання продукції/доходів від такої діяльності.
Таким чином, на відміну від договору підряду, за яким виконавець за завданням замовника виключно виконує роботи, за що отримує винагороду (плату) та не має підстав і мотивів сподіватися на отримання іншого прибутку чи права власності на продукцію, отриману в результаті такої діяльності, договір оренди землі укладається саме для отримання можливості користуватися земельною ділянкою з використанням її корисних властивостей.
При цьому, як вірно дійшов висновку суд першої інстанції, правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане у користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) - використання майна (земельної ділянки).
Тобто, при оренді землі здійснюється обробіток ґрунту, що становить собою форму реалізації права користування земельною ділянкою і її корисними якостями, внаслідок якого вирощується товарна сільськогосподарська продукція.
Однак, у спірних правовідносинах врожай, що є, в тому числі і результатом надання ТОВ "Агропрод-Донбас" послуг у сфері сільського господарства, належить ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", а відповідач-2 лише повинен був надавати визначені умовами договору №106 послуги. 
І наявність, у тому числі, і укладеного договору №107 поставки свідчить про те, що власником врожаю є саме ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу".  
2-ий відповідач також не здійснював відповідачу-1 жодних платежів за ймовірне використання земельної ділянки, отже, відсутні правові підстави стверджувати, що земельна ділянка була передана 2-му відповідачу у користування.
Згідно наданих 2-им відповідачем пояснень, відповідно до пункту 3.1.2. договору №106, ТОВ "Агропрод-Донбас" складало та надавало на затвердження ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" акти приймання-передачі виконаних робіт/послуг, які повинні були підписуватись сторонами протягом 3 робочих днів, після закінчення кожного етапу робіт/послуг, відповідно до калькуляції Договору.
Однак, ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" не затверджувало вчасно акти прийому-передачі виконаних робіт/послуг. 
За участю генерального директора, головного агронома ТОВ "Агропрод-Донбас", завідуючого Донецької дільниці ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", депутата Курахівської громади – Колегаєва І.О. укладались: акти заміру фактичної площі та планової врожайності від 21.07.2021, від 26.08.2021, від 23.10.2021; акти виконаних робіт по збору озимої пшениці від 22.07.2021, від 23.07.2021, від 24.07.2021, від 06.08.2021, від 28.08.2021.
Надання вказаних вище послуг відображається в бухгалтерському обліку і звітності ТОВ "Агропрод-Донбас" та ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу".
Отже, підтверджені документально дії ТОВ "Агропрод-Донбас" та ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" в рамках договору №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 про виконання сільськогосподарських робіт свідчать про волю сторін саме надати/отримати сільськогосподарські послуги, а не передати земельну ділянку в оренду або користування, що є одним із визначальних критеріїв договору оренди земельної ділянки.
Щодо оспорюваного договору поставки №107, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до    статті 712 Цивільного кодексу України,    за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до    статті 655 Цивільного кодексу України,   за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з пунктом 1 частини 1    статті 656 Цивільного кодексу України,    предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Місцевим господарським судом встановлено, що відповідно до пункту 1.1. договору поставки, відповідач 1 (постачальник) та відповідач 3 (покупець) визначили, що в порядку та на умовах цього договору постачальник у визначений сторонами строк поставляє, а покупець приймає та оплачує сільськогосподарську продукцію виробництва продавця (українського походження) (надалі - товар), найменування, кількість та якість товару - згідно до специфікації (додаток до цього договору), що є його невід`ємною частиною.
За умовами пунктів 2.1., 2.2., 2.3., 2.4, 2.5 договору поставки, термін поставки товару згідно специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору. Умови поставки товару згідно специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору. Товар може постачатись окремими партіями. Сторони домовились, що товар може бути отриманий покупцем під час збору, врожаю безпосередньо на місці збору врожаю (на полі), або із зернового складу постачальника. Поставка відповідної партії товару вважається здійсненою в момент підписання видаткової накладної сторонами відповідної партії товару та надання постачальником наступних документів: видаткова накладна, виписана на відповідну партію товару.
Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що вартість товару узгоджується сторонами у Протоколі визначення договірної ціни (Додаток №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною).
Оплата товару здійснюється на умовах передоплати та загальний розмір попередньої оплати відповідно до пункту 3.3.1 цього договору становить 9 817 500,00грн.
Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент надходження на розрахунковий рахунок постачальника остаточної оплати, розрахованої за правилами, визначеними пунктом 3.3.1 даного договору.
Специфікацією до договору визначені: товар в асортименті, кількість та загальна вартість 9 817 500, 00грн; умови, термін поставки товару - 30.11.2021.
Таким чином, спірний договір містить в собі всі умови договору поставки (купівлі-продажу), оскільки спрямований на оплатну передачу майна постачальником у власність покупця.
Згідно матеріалів справи, СТОВ "Жовтневе" розрахувалось зі сільськогосподарську продукцію, отриману від ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", в межах договору №107-1/2021-ф поставки зерна майбутнього врожаю від 26.04.2021 за цінами, визначеними сторонами Протоколом визначення форварної договірної ціни та вказаними в Специфікації на товар, що поставляється на умовах договору.
Зазначене підтверджується матеріалами справи, у тому числі банківськими виписками.
Надуманими є доводи прокурора, що згідно з умовами спірного договору №107 на поставку зерна майбутнього врожаю Покупець, окрім обов`язку з оплати за товар, 1-ий відповідач поніс ще й тягар безоплатного надання належної Постачальнику земельної ділянки для її використання задля належного виконання узятого на себе зобов`язання з поставки зерна майбутнього врожаю, оскільки умовами договору такого не передбачено. 
Розглядаючи правовідносини між відповідачами за договором підряду від         26.04.2021 та за договором поставки від 26.04.2021, суд першої інстанції врахував, що згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України,        зміст правочину може бути зафіксований як в одному, так і в кількох документах.
Положеннями статей    6,    627 Цивільного кодексу України,    передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього        Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Дослідивши правову природу розподілу отриманого врожаю відповідно до умов спірних договорів колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що сплата грошових коштів відповідачем 3, передбачених умовами договору поставки з урахуванням оплат, що мають бути здійснені відповідачем 1 відповідачу 2 за договором про виконання сільськогосподарських робіт не є компенсацією за використання земельної ділянки (орендною платою) відповідачем 2. 
Проаналізувавши оспорювані договори як кожен окремо, так і комплексно у сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що спірні договори разом за своєю правовою природою не є прихованим договором оренди землі
Як вбачається з доводів апеляційної скарги, прокурор зазначає, що внаслідок укладання оспорюваних договорів відповідач-1 самоусунувся від використання земельної ділянки та передав відповідачу-2 земельну ділянку для її обробітку, вирощування та збирання врожаю.
Однак, поза увагою прокурора залишились обставини укладення 1-им та 2-им відповідачами додатків до договору №106, якими визначені види робіт, терміни їх виконання та засоби захисту рослин, які повинні бути використані.
Наявність цих додатків свідчить про те, що ТОВ "Агропрод-Донбас" не самостійно виконує роботи, а за завданням Замовника.
При цьому, матеріали справи не містять жодного доказу набуття ТОВ "Агропрод-Донбас" права власності на вирощену продукцію. 
Щодо доводів прокурора про взаємопов`язаність 2-го та 3-го відповідача, судова колегія зазначає таке.
Так, як вказує прокурор, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, представником та підписантом, якому надано право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі на підписання договорів, обох юридичних осіб (2-го та 3-го відповідачів) є Дудко М.О.
При цьому, прокурором не надано доказів наявності у Дудко М.О. повноважень прийняття рішень щодо господарської діяльності 2-го та 3-го відповідачів, як і не надано доказів наявності родинних відносин із засновниками та керівниками відповідачів.
Згідно наданих 2-им та 3-им відповідачами пояснень, Дудко М.О. виконує функції юрисконсульта; з 2020 року до участі в судових процесах допускались особи, які мали посвідчення адвоката, або були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як представником (підписантом), якому надано право вчиняти дії від імені юридичної особи. У зв`язку із цим, генеральним директором 2-го відповідача Омельченком І.М. прийнято рішення внести Дудко М.О. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як особу, якій надано право вчиняти дії від імені юридичної особи – 2-го відповідача. 
Дудко М.О. є представником (підписантом) СТОВ "Жовтневе", якому надано право вчиняти дії від імені юридичної особи – 3-го відповідача з тої ж самої причини, що і ТОВ "Агропрод-Донбас". 
Судова колегія відхиляє доводи прокурора щодо перерахування 2-им і 3-им відповідачем грошових коштів одне одному; зазначене не є підставою вважати вказані підприємства взаємопов`язаними у спірних правовідносинах, у тому числі й під час укладення оспорюваних договорів.
Помилковим є застосування прокурором терміну взаємопов`язаності у розумінні пункту 20 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки 1-ий відповідач при укладенні договорів не виступав у ролі Замовника у розумінні статті 2 вказаного Закону, а 2-ий та 3-ий відповідачі – у ролі Учасників у розумінні пункту 37 статті 1 цього ж Закону.
Оспорювані договори укладались відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів України.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського не вбачає правових підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними з підстав, викладених прокурором у позовній заяві та апеляційній скарзі.  
Щодо доводів прокурора, що договір №106 від 26.04.2021 на виконання сільськогосподарських робіт повинен був укладатися виключно за результатами публічних торгів, проведених у порядку, визначеному Законом України "Про публічні закупівлі", місцевий господарський суд вірно застосував у спірних правовідносинах правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц про таке: якщо на виконання спірного правочину особою сплачені кошти або передане інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не приводить до ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна. У таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь особи або про витребування майна з володіння відповідача (зокрема, на підставі частини першої статті    216, статті    387, частин першої, третьої статті    1212 Цивільного кодексу України).
На думку прокурора, позиція Великої Палати Верховного Суду у справі №522/22473/15-ц не підлягає застосуванню у даній справі та не є релевантною спірним правовідносинам; прокурор посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.12.2021 у справі №906/1061/20.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що Касаційний господарський суду складі Верховного Суду у постанові від 03.12.2021 у справі №906/1061/20 зазначив, що позовна вимога про визнання недійсним виконаного договору без одночасного заявлення позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, є належним способом захисту, який передбачений законом.
Однак, об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 26.05.2023 у справі №905/77/21 сформулювано уточнюючий, в співвідношенні з постановою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від    03.12.2021 у справі №906/1061/20, висновок щодо застосування норм частини 3 статті    215, частин    1,    2    статті    216 Цивільного кодексу України    в подібних правовідносинах:
"Позовна вимога про визнання недійсним договору є належним способом захисту, який передбачено законом.
Разом із тим позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача.
Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача.
Водночас, у випадку звернення прокурора в інтересах держави з позовом про визнання недійсним виконаного/частково виконаного договору про закупівлю без заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, виключається як необхідність дослідження господарськими судами наслідків визнання договору недійсним для держави як позивача, так і необхідність з`ясування того, яким чином будуть відновлені права позивача, зокрема, обставин можливості проведення реституції, можливості проведення повторної закупівлі товару (робіт, послуг) у разі повернення відповідачем коштів, обов`язку відшкодування іншій стороні правочину вартості товару (робіт, послуг) чи збитків, оскільки обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові".
У спірних правовідносинах обидва оспорювані договори виконані; 28.01.2022 укладено угоду про дострокове розірвання договору №106-1/2021-ПР від 26.04.2021 про виконання сільськогосподарських робіт, укладеного між ТОВ "Агропрод-Донбас" та ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу".
Прокурор просить зобов`язати ТОВ "Агропрод-Донбас" звільнити спірну земельну ділянку, однак, матеріалами справи не підтверджується отримання останнім земельної ділянки у користування; до земельної ділянки лише був наданий доступ для виконання зобов`язань за договором виконання сільськогосподарських робіт.
Прокурор не посилається на жодний доказ, який свідчив би про те, що ТОВ "Агропрод-Донбас" займає спірну земельну ділянку.
Відтак, об`єктивно дана вимога є безпідставною та такою, що не спрямована на поновлення порушеного (прокурором не доведено, в чому саме підлягає порушення) права держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, який є власником спірної земельної ділянки.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
При цьому, спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Посилання прокурора на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання, а саме, звільнення земельної ділянки ТОВ "Агропрод-Донбас", є абстрактними; а саме по собі визнання оспорюваних договорів недійсними не обґрунтовується прокурором як спосіб захисту порушеного права, як і не доведено, яким чином зазначене відновить порушені (не вбачається, які саме) права держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області та Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, прийнятого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 07.07.2023 у справі № 905/20/23 – без змін.
Відповідно до частини 1    статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 07.07.2023 у справі №905/20/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст постанови складено 16.10.2023.

Головуючий суддя                                                                    Л.М. Здоровко

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна  

       Суддя                                                                                           В.В. Лакіза