ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 грудня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/8997/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року (суддя Верба І.О.) 
у справі № 160/8997/23 
за позовом ОСОБА_1 , 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,    
про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -
                                     
                                                    ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просила:
визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відмові в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 протиправними, скасувавши рішення про відмову у призначенні пенсії від 25.08.2021 № 045750014520;
скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від 19.05.2022 № 045750014520;
скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від 15.03.2023 № 045750014520;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з дати звернення, а саме з 17.08.2021, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з 09.08.1984 по 15.12.1988, з 18.12.1978 по 13.07.1981. 
Позовні вимоги обґрунтовані протиправною відмовою у призначенні пенсії і не зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 09.08.1984 по 15.12.1988, з 18.12.1978 по 13.07.1981. Позивачка зазначає, що нею до пенсійного органу подано всі документи, що підтверджують її страховий стаж, в тому числі документи про шлюб  і зміну прізвища. Також вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області дійшло хибного висновку щодо не зарахування до загального страхового стажу періоду роботи позивачки з 18.12.1978 по 13.07.1981 у м. Байконур, вважаючи, що це місто є територіальною одиницею російської федерації. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 визнано неповажними заявлені причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом в частині позовних вимог, та залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в частині позовних вимог про:
визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відмові в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , протиправними, скасувавши рішення про відмову у призначенні пенсії від 25.08.2021 № 045750014520; 
скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від 19.05.2022 № 045750014520; 
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з дати звернення, а саме: з 17.08.2021, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з 09.08.1984 по 15.12.1988, з 18.12.1978 по 13.07.1981.  
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд за встановлених обставин погодився з пенсійним органом (Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області),  що у позивачки відсутній необхідний страховий стаж, період роботи з 18.12.1978 по 13.07.1987 правомірно не врахований, оскільки подана позивачкою архівна довідка від 19.12.2021 № 01-21/1093  видана архівною установою рф на території, орендованій рф у Республіки Казахстан, без проставлення апостилю. 
Поряд з цим, суд зазначив, що помилковим є рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії з огляду на надання позивачкою копії свідоцтва про шлюб, оскільки під час прийняття рішення орган Пенсійного фонду може запропонувати надати додаткові документи, зокрема, оригінал свідоцтва, що у розглянутому випадку матеріалами справи не підтверджено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Позивачка зазначає, що суд першої інстанції дійшов не правильного висновку, що архівна довідка від 19.12.2021 № 01-21/1093 потребує апостилю, оскільки документи, які видані на території країн СНД, виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду без змін.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , первісно звернулась до ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії від 17.08.2021, до якої додано, зокрема, трудова книжка НОМЕР_2 та документи  про стаж – довідка № 111 від 23.04.1991.
Рішенням від 25.08.2021 № 045750014520 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відмовило в призначенні пенсії за віком, зазначивши в цьому рішенні, що необхідний страховий стаж – 28 років, страховий стаж особи становить 24 роки 6 місяців 22 дні. 
Результати розгляду документів, доданих до заяви: до стажу не зараховано період роботи з 09.08.1984 по 15.12.1988, оскільки в довідці № 111 від 23.04.1991 відсутня дата наказу на прийом та відсутня дата звільнення. Для зарахування періоду роботи заявнику необхідно надати уточнюючу довідку. Отже позивачці відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
13.05.2022 позивачка повторно звернулась до ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії, додавши до заяви документи, що подавались разом із заявою від 17.08.2021, зокрема,  трудову книжку НОМЕР_2 та документи  про стаж – довідку № 111 від 23.04.1991. Крім того, подано документ про стаж – довідку № 01-21-1093.
Рішенням пенсійного органу від 19.05.2022 № 045750014520 відмовлено в призначенні пенсії за віком з одночасним зазначенням в цьому рішенні, що необхідний страховий стаж – 28 років, страховий стаж особи -  25 років 6 місяців 10 днів.
За даними документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи за архівною довідкою від 19.12.2021 № 01-21/1093 з 18.12.1978 по 13.07.1981, оскільки не підтверджена зміна прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_3 . Свідоцтво про шлюб від 04.12.1982 серія НОМЕР_3 надано в копії.
В цьому рішенні пенсійний орган послався на п.2.23 розділу ІІ Порядку № 22-1, зазначивши, що документи, необхідні для призначення пенсії,  можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
08.03.2023 позивачка втрете подала до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком.
Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивачки та прийнято рішення № 045750014520 від 15.03.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком, в якому вказано, що вік заявниці - 61 рік 9 місяців; необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 28 років; страховий стаж - 25 років 6 місяців 10 днів.
Також, в цьому рішенні вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно архівної довідки № 01-21/1093 від 19.12.2021 - з 18.12.1978 по 13.07.1981, оскільки не підтверджена зміна прізвища ОСОБА_2 на Фоміну - Свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 від 04.12.1982 надано в копії. 
Крім того, довідка про стаж № 01-21/1093 від 19.12.2021 видана архівною установою російської федерації. У зв`язку з набранням чинності 23.12.2022 Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993р.», відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією, дію даної Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 № 240/94-BP та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 № 140/98-BP. Тому, документи, необхідні для призначення пенсії, враховуються при призначенні пенсії у разі поставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого ст.4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961. Архівна довідка № 01-21/1093 від 19.12.2021 не містить апостиль.
За висновком пенсійного органу позивачці відмовлено в призначенні пенсії по віку в зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу. 
Згідно з розрахунком стажу за зверненням від 08.03.2023 заявниці зараховані періоди з 02.11.1981 по 31.12.2021, всього 25 років 6 місяців 10 днів.
Згідно з архівною довідкою від 19.12.2021 № 01-21/1093, виданою Державним казенним підприємством «Архів міста Байконур» ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), у документах архівного фонду Міської лікарні м. Ленінська: наказах по особовому складу за 1978, 1981 років є такі відомості про трудовий стаж ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
наказом по об`єднаній міськлікарні м. Ленінська від 18 грудня 1978 року № 375 § 3 ОСОБА_4 , 1961 року народження, прийнята на роботу з 18 грудня 1978 р. на посаду санітарки гінекологічного відділення на 1,0 вакантну ставку. Підстава: ф. 3 Оп. Іл. Д. 48, Л. 49;
наказом по об`єднаній міськлікарні м. Ленінська від 30 червня 1981 р. № 186 § 10 ОСОБА_4 (так у документі), санітарка гінекологічного відділення, звільнена з 13 липня 1981 р. за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання ст. 32 КЗпП Казахської РСР. «Відпустка використана за робочий період з 18.12.80 до 18.12.81, з розрахунку 24 роб. Дні» (так у документі). Підстава: Ф. 3 Оп. Іл, Д. 57, Л. 25 (оборотн.);
Інші працівники у вищевказаних документах із прізвищем та ініціалами ОСОБА_4 , не значиться.
Відомості про перейменування, реорганізації, перепідпорядкування:
розпорядженням виконавчого комітету Ленінської міської Ради народних депутатів від 28.09.1978 № 65 на підставі доповнення до номенклатури закладів охорони здоров`я наказу МОЗ CРCP від 31.12.1974 № 1180 «Об`єднану міську лікарню» перейменовано на «Центральну міську лікарню». Підстава: Ф. 2. ВП. 1, Д. 333, АРК. 67.
На підставі наказу М3 і МП російської федерації від 24.05.1995 № 135 «Міська лікарня м. Ленінська» перепідпорядкована МОЗ і МП російської федерації (з історичної довідки ГЛПУ «Міська лікарня»).
Постановою глави адміністрації міста Байконур від 16.01.1998 № 06 «Міська лікарня м. Байконур» з 16.01.1998 р. перейменована в Державний лікувально-профілактичний заклад «Міська лікарня» (з історичної довідки ДЛПУ «Міськлікарня»).
Наказом по міському управлінню охорони здоров`я м. Байконур від 22.10.2007 № 362 «Про ліквідацію ДЛПУ «Міськлікарня», ДЛПУ «Міська дитяча поліклініка», ДЛПУ ССНМП, ДЛПУ ГТІТД міста Байконур» Державний лікувально-профілактичний заклад «Міська лікарня» в тому числі ліквідується з 01.01.2008. Підстава: Ф. 64, Оп. 1, Д. 75, АРК. 153;
Інші відомості: на підставі Указу Президента Республіки Казахстан від 20.12.1995 № 2695 «Про перейменування міста Ленінська» місто Ленінськ Кизил-Ординської області перейменовано на місто Байконур. У російських законодавчих та інших нормативних правових актах застосовується написання «місто Байконур» (прим. ЦКУ «Архів»). Підстава: офіційний сайт адміністрації міста Байконур, розділ «Нормативні правові акти».
Свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 від 04.12.1982 підтверджено, укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині - ОСОБА_3 . 
На підставі свідоцтва Жовтневим РВВС м. Дніпропетровська 30.03.1983 видано паспорт НОМЕР_6 . 
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Спірним у цій справі є питання правомірності відмови позивачці у призначенні їй пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу внаслідок не зарахування до страхового стажу позивачки періоду її роботи в міської лікарні м. Ленінська (Байконур) з 18.12.1978 по 13.07.1981 згідно архівної довідки від 19.12.2021 № 01-21/1093, виданої Державним казенним підприємством «Архів міста Байконур», оскільки на цій довідці відсутній апостиль; свідоцтво про шлюб, що підтверджує зміну прізвища, надано позивачкою у копії.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з встановлених обставин, що архівна довідка від 19.12.2021 № 01-21/1093 видана архівною установою рф, а не архівною установою Республіки Казахстан. У зв`язку з цим судом надана оцінка застосування  пенсійним органом Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01.12.2022 №  2783-ХІ, який набрав чинності 23.12.2022.
За результатами аналізу норм Закону № 2783-ХІ суд першої інстанції погодився з відповідачем, що архівна довідка від 19.12.2021 № 01-21/1093, видана позивачеві архівною установою рф на території орендованій рф у Республіки Казахстан, має бути  засвідчена апостилем   для її пред`явлення на території України.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.  
Згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
Відповідно до ст.1 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Статтею 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За правилами ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.  Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній  встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності) - п. 23 Порядку № 637.
Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку (п. 24 Порядку № 637).
Згідно ч.1 ст. 44 Закону № 1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до ч.2 ст.44 цього Закону призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого  частиною першою  статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
Відповідно до ч.3 ст.44 цього ж Закону органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого  частиною першою  статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV).
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005.
Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1 в редакції на час первісного звернення позивачки із заявою про призначення пенсії (17.08.2021) заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (п.1.8 Порядку № 22-1). 
Відповідно до п.1.9 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.
У зв`язку з внесенням до Порядку № 22-1 змін постановою правління Пенсійного фонду  України № 33-1 від 25.11.2021 згідно абз.1 п.1.1 Порядку № 22-1 в редакції на час звернення позивачки із заявою від 08.03.2023 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію). 
В той же час залишилось правило, за яким звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (п.1.7 Порядку № 22-1).
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви 
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія (п.1.8 Порядку № 22-1).
За правилами пп.2 п.2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені  Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. 
Відповідно до п.2.23 Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
Відповідно до п.4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Відповідно до п.4.2 Порядку № 22-1 в редакції на час звернення позивачки із заявою від 17.08.2021 працівник сервісного центру, а в редакції  із змінами, внесеними згідно з постановою правління Пенсійного фонду  України № 33-1 від 25.11.2021, працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема,:
ідентифікує заявника (його представника); 
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; 
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; 
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до  частини третьої  статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; 
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; 
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; 
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та  пам`ятку пенсіонеру. Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі. 
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п.4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до п.4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України  «Про електронні документи та електронний документообіг»,  «Про електронні довірчі послуги»  та  «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року  № 55  «Деякі питання документування управлінської діяльності».
Згідно п.4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
В даному випадку, з наявних  у справі доказів встановлено, що до прийняття оскаржуваного рішення від 15.03.2023 № 045750014520 про відмову в призначенні пенсії за віком позивачка в установленому порядку не повідомлялась про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів. 
Досліджуючи питання відповідності прийнятого відповідачем рішення  від 15.03.2023 № 045750014520 критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 2 КАС України), суд апеляційної інстанції вважає також за необхідне врахувати той факт, що  зверненню позивачки до пенсійного органу із заявою від 08.03.2023 передувало подання нею заяв про призначення пенсії від 17.08.2021 та 13.05.2022, що відповідно до наведених вище правових норм мало наслідком проведення відповідальною  особою пенсійного органу перевірки  змісту і належного оформлення наданих позивачкою документів, сканування документів із накладенням  на створені електронні копії кваліфікованого електронного підпису, а також формування електронної пенсійної справи.
Як вбачається з матеріалів справи, в електронній пенсійній справі, що знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, міститься сканована копія оригіналу свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 04.12.1982, яка разом із даними паспорту позивачки підтверджує зміну її прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .  
Отже, висновок відповідача про відсутність належного документу, що засвідчує зміну прізвища позивачки, і як наслідок, не прийняття довідки про стаж № 01-21/1093 від 19.12.2021, є помилковим. 
З наведених вище підстав суд апеляційної інстанції вважає також безпідставним твердження пенсійного органу про неврахування відомостей у вказаній вище довідці № 01-21/1093 від 19.12.2021 з огляду на відсутність в ній апостилю, що засвідчує дійсність підпису та печатки органу, що видав цю довідку. 
Архівна довідка від 19.12.2021 № 01-21/1093 подана позивачкою до пенсійного органу разом із повторною заявою про призначення пенсії від 13.05.2022 і згідно рішення пенсійного органу від 19.05.2022 № 045750014520 єдиною підставою для відмови в призначенні пенсії за віком є не зарахування періоду роботи позивачки з 18.12.1978 по 13.07.1981 за цією довідкою через не підтвердження зміни прізвища позивачки ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .
Таким чином, цій архівній довідці вже надана відповідна оцінка органом, що призначає пенсію, при цьому вимоги до документів, про які вказує відповідач в своєму рішенні від 15.03.2023 № 045750014520 з посиланням на Закон № 2783-ІХ, на час подання довідки від 19.12.2021 № 01-21/1093 були відсутні.   
Суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок відповідача, з яким погодився суд першої інстанції, що архівна довідка від 19.12.2021 № 01-21/1093 має бути засвідчена апостилем   для її пред`явлення на території України.
Як вбачається із змісту архівної довідки від 19.12.2021 № 01-21/1093, ця довідка видана Державним казенним підприємством «Архів міста Байконур». Місто Байконур – є містом обласного підпорядкування Кизилординської області Казахстану.
В той же час з огляду на умови Угоди між російською федерацією і Республікою Казахстан про основні принципи та умови використання космодрому «Байконур» від 28.03.1994, яка набула чинності 19.10.1994, а також Міжнародної Угоди між російською федерацією і Республікою Казахстан  про статус міста Байконур, порядок формування і статус його органів виконавчої влади від 23.12.1995, Державне казенне підприємство «Архів міста Байконур» за своєю організаційно-правовою формою є державною казенною установою суб`єктів російської федерації, за формою власності - власність суб`єктів російської федерації.
01.12.2022 Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» №  2783-ХІ, який набрав чинності 23.12.2022.
Згідно цього Закону Верховна Рада України  постановила:
1. Керуючись положеннями  статті 62  Віденської конвенції про право міжнародних договорів,  статті 24  Закону України "Про міжнародні договори України", зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію  Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року  № 240/94-ВР  , та  Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року  № 140/98-ВР.
2. Керуючись положеннями  статті 54  Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 84 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах,  статті 24  Закону України "Про міжнародні договори України", вийти з  Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року  № 240/94-ВР  , та  Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року  № 140/98-ВР.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідно до Закону № 2783-ІХ дію Мінської конвенції та Протоколу до неї у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь зупинено з 27.12.2022 (з дати повідомлення Виконавчого комітету СНД як депозитарія Мінської конвенції) і до документів, виданих на території росії і білорусі, при їх пред`явленні на території України  застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем  згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, яка є  чинною у відносинах України з росією і білоруссю.  
Так, з дати зупинення дії Конвенції у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь зупиняється дія статті 13 Конвенції, відповідно до якої, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції та за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін  без будь-якого спеціального посвідчення.
Відповідно до ст.3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року (до якої Україна приєдналась згідно Закону України від 10.0.2002 № 2933-III) єдиною формальною   процедурою,   яка   може  вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку  печатки  або  штампу,  якими  скріплений   документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.
Однак дотримання  згаданої  в  попередній  частині формальної процедури не може вимагатися,  якщо закони,  правила або практика, що діють в державі,  в якій документ представлений,  або угода між двома чи декількома договірними державами  відміняють чи спрощують дану   формальну   процедуру   або  звільняють  сам  документ  від легалізації. 
В даному випадку, судом першої інстанції залишено поза увагою, що постановою Кабінету Міністрів України № 107 від 04.02.2023 установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що видані рф документи до 24.02.2022 приймалися без апостиля, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним висновок відповідача про необхідність засвідчення архівної довідки від 19.12.2021 № 01-21/1093 апостилем.
Таким чином, наведені  відповідачем в рішенні від 15.03.2023 № 045750014520 обставини не є підставою для не включення до страхового стажу позивачки періоду  її роботи з 18.12.1978 по 13.07.1981.  
Інші підстави для не зарахування позивачці до страхового стажу спірного періоду роботи відповідачем не визначені, із матеріалів справи не вбачаються, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказаний вище період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки, рішення відповідача від 15.03.2023 № 045750014520 про відмову в призначенні позивачці пенсії за віком є протиправним.
При цьому суд апеляційної інстанції вважає відсутніми в цій частині втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу, зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07 лютого 2008 року, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Разом з тим, стосовно вимог позивачки про зобов`язання пенсійний орган призначити позивачці пенсію за віком  суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до п.4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Тобто, реалізація права особи на призначення пенсії здійснюється у встановленому національним законодавством порядку, згідно якому прийняття пенсійним органом  певного рішення залежить від результатів розгляду поданих заявником документів.
Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Згідно з ч.4 ст.245 КАС України, у  випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені  законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
В даному випадку, виходячи з встановлених у справі обставин, суті та підстав прийнятого відповідачем оскаржуваного рішення, захист порушеного права позивачки полягає у повторному розгляді пенсійним органом поданої нею заяви від 08.03.2023.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи неповно дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
                                                  
ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у справі № 160/8997/23 скасувати, прийняти нове рішення.
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15.03.2023 № 045750014520 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 08.03.2023, зарахувавши до загального страхового стажу період її роботи з 18.12.1978 по 13.07.1981. 
В решті позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко