ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
20 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 686/9360/22
провадження № 61-8859св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом)- ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом)- ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2023 року у складі судді Продана Б. Г. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 травня 2023 року у складі колегії суддів: Грох Л. М., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.,
 
Короткий зміст позовних вимог
1.            У травні 2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.
2.            Позовна заява мотивована тим, що 17 грудня 2021 року близько 15 год. в м. Хмельницькому по вул. Свободи ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив наїзд на ОСОБА_2 , який перетинав проїздну частину дороги зліва направо по ходу руху автомобіля.
3.            Внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ноги зі зміщенням. У зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021243000002574 від 19 грудня 2021 року.
4.            Постановою слідчого ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 27 квітня 2022 року зазначене кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.
5.            Після зазначеного ДТП неповнолітній ОСОБА_2 перебував 9  тижнів на лікарняному, не міг відвідувати навчальний заклад, на реабілітацію його здоров`я були витрачені значні для його сім`ї кошти в сумі 42 000 грн. Окрім того ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди, яка виражалась в душевних стражданнях та фізичному болю.
6.            Враховуючи наведене ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача також моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.
7.            У червні 2022 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди.
8.            Позовна заява мотивована тим, що у зв`язку з цією дорожньо-транспортною пригодою кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.
9.            Вказана ДТП настала саме з вини неповнолітнього ОСОБА_2 , який в порушення пунктів 4.7, 4.14 Правил дорожнього руху перетинав проїзну частину дороги у невстановленому для цього місці в темпі швидкого бігу, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який будь-яких вимог ПДР не порушував та не мав технічної можливості запобігти даному зіткненню.
10.         У зв`язку із неправомірними діями неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3 зазнав майнової шкоди, зокрема, вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 14 675,03 грн. У зв`язку із відкриттям щодо нього кримінального провадження ОСОБА_3 змушений був звернутись за правничою допомогою до адвоката Терлича А. В., на яку витратив 15 000 грн. Крім того, у зв`язку із розглядом даної справи був змушений звернутися до адвоката ОСОБА_4 за захистом своїх прав.
11.         Окрім зазначеної майнової шкоди, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зазнав також моральної шкоди, оскільки на його автомобіль в межах кримінального провадження було накладено арешт, він не мав змоги ним користуватися, автомобіль досі невідремонтований, переживав постійний стрес у зв`язку із проведенням слідчих дій щодо нього, змушений був вживати активних дій з метою захисту своїх прав. Оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 70 000 грн.
12.         Враховуючи наведене ОСОБА_3 просив стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 29 675,03 грн та моральну шкоду в розмірі 70 000 грн, а всього 99 675,03 грн.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
13.         Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 15 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задоволено частково.
14.         Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , 20 000 грн моральної шкоди.
15.         Решту позовних вимог за первісним та зустрічним позовами залишено без задоволення.
16.         Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2023 року заяви представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , адвоката Кеміня С. В. про ухвалення додаткового рішення та включення до судових витрат ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та заяву представника ОСОБА_3 , адвоката Афадєєва В. В. про включення до складу судових витрат у справі витрат на професійну правничу допомогу, задоволено частково.
17.         Доповнено резолютивну частину рішення від 15 лютого 2023 року: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.
18.         У задоволенні решти вимог заяв про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
19.         Постановою Хмельницького апеляційного суду від 09 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , задоволено частково.
20.         Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення.
21.         Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 15 лютого 2023 року залишено без змін.
22.         Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2023 року скасовано.
23.         Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000 грн понесених витрат на правничу допомогу.
24.         Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій виходили із того, що чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки як вина потерпілого, проте з врахуванням усіх обставин справи розмір відшкодування моральної шкоди суди визначили у 20 000 грн. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , суди виходили з недоведеності вимог щодо відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля та моральної шкоди. При цьому витрати ОСОБА_3 на правову допомогу у кримінальному провадженні не є майновою шкодою у розумінні ЦК, тому не підлягають відшкодуванню.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
25.         У червні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .
26.         Відповідно до розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2023 року № 928/0/226-23 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 серпня 2023 року справу призначено судді-доповідачеві.
27.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 08 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
28.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
29.         У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , а його позовні вимоги задовольнити.
30.         Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 296/2509/16-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 910/12945/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
31.         Також як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо статей 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
32.         Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що ДТП сталося виключно внаслідок винних та неправомірних дій ОСОБА_2 .
33.         Посилається на те, що йому було завдано матеріальну шкоду, яка полягає в витратах на усунення пошкоджень транспортного засобу, та моральну шкоду, оскільки він протягом тривалого часу був позбавлений можливості вільно користуватися своїм автомобілем, на який було накладено арешт, що завдало значних незручностей та порушило нормальний ритм життя.
34.         Вказує, що у разі наявності у діях пішохода вини щодо порушень ПДР пішохід має нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування шкоди на загальних підставах.
35.         Крім того, наявність моральної шкоди у пішохода в результаті отриманих травм не виключає та не заперечує факту моральної шкоди у водія.
36.         Також заявник у касаційній скарзі незгодний із висновками апеляційного суду щодо наявності підстав для стягнення витрат на правову допомогу.
Відзиву на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
37.         17 грудня 2021 року близько 15 год. в м. Хмельницькому по вул. Свободи ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку вул. Подільської, вул. Водопровідна м. Хмельницького, здійснив наїзд на ОСОБА_2 , який перетинав проїздну частину дороги зліва направо по ходу руху автомобіля у невстановленому місці. Внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді переламу правої ноги зі зміщенням.
38.         У зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021243000002574 від 19 грудня 2021 року. Постановою слідчого ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 27 квітня 2022 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.
39.         В постанові про закриття кримінального провадження від 27 квітня 2022 року зазначено, серед іншого, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-22/3395-IT від 14 квітня 2022 року «при заданих обставинах події водій автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не мав технічної можливості навіть привести в дію робочу гальмівну систему, а тим більше шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода і тим самим уникнути наїзду на останнього. При заданому слідством комплексі вихідних даних в діях водія автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.»
Позиція Верховного Суду
40.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
41.         Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
42.         Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
43.         Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
44.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
45.         Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
46.         Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
47.         Частиною третьою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
48.         Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
49.         Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
50.         Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
51.         Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
52.         Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).
53.         Згідно з частиною другою статті 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, тобто груба необережність потерпілого може бути підставою для зменшення розміру відшкодування, а не відмови у повному обсязі.
54.         Правозастосовча практика у цій категорії справ є усталеною, так Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 450/4163/18 зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Водночас, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.
55.         Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє посилання заявника у касаційній скарзі як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 того, що ДТП було спричинено саме з вини ОСОБА_5 , оскільки закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не позбавляє останнього обов`язку відшкодувати спричинену шкоду джерелом підвищеної небезпеки.
56.         Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, оскільки відсутність вини ОСОБА_3 та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.
57.         Також колегія суддів відхиляє посилання заявника на протиправну відмову судів у задоволенні його позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, оскільки ОСОБА_3 не довів достатніми та допустимими доказами пошкодження його автомобіля в результаті ДТП, тому що останній залишив місце ДТП, а його автомобіль було вилучено та оглянуто лише 21 грудня 2021 року. 
58.         Посилання заявника у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 296/2509/16-ц, у якій вказано, що з урахуванням наявності у діях пішохода вини щодо порушення ПДР, внаслідок яких (причинно-наслідковий зв`язок) іншим учасникам дорожнього руху було завдано майнову або моральну шкоду, пішохід має нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування шкоди на загальних підставах, зокрема, застосовуючи положення статті 1166 ЦК України.
59.         Разом із тим, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовили ОСОБА_3 у відшкодуванні шкоди у зв`язку із недоведеністю наявності причинно-наслідкового зв`язку ДТП та спричинених механічних пошкоджень транспортного засобу, тому що такі пошкодження не було зафіксовано в день ДТП, оскільки ОСОБА_3 залишив місце ДТП.
60.         При цьому апеляційний суд правомірно врахував висновок, який викладено у постанові Верховного Суду від 01 червня 2020 року у справі № 910/12945/19, на яку посилається представник ОСОБА_3 у касаційній скарзі, у якому вказано, що процесуальні витрати, понесені, в тому числі і у кримінальному провадженні, не є збитками в розумінні статті 224 ГК України та статті 22 ЦК України, останні не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися під виглядом збитків, натомість дані витрати за своєю правовою природою є витратами на професійну правничу допомогу, понесеними у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді та розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством.
61.         Посилання заявника на спричинення йому моральної шкоди та необхідність її стягнення відхиляються колегією суддів, оскільки, як вказувалось вище, саме володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати шкоду навіть у разі встановлення відсутності його вини.
62.         Доводи щодо завищеного розміру стягнутої моральної шкоди зводяться до переоцінки доказів, що в силу положень статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
63.         Посилання заявника на те, що з нього безпідставно стягнуто понесені позивачем за первісним позовом на правову допомогу, відхиляються колегією суддів.
64.         Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 у позовній заяві вказувала, що відповідно до пункту 8 частини третьої статті 175 ЦПК України очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. Також надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач понесла, і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
65.         15 лютого 2023 року місцевим судом ухвалено рішення по справи.
66.         17 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та включення до судових витрат ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.
67.         На підтвердження понесених витрат суду надано:
-          Договір про надання правової допомоги від 27 квітня 2022 року;
-          Акт № 1 від 17 лютого 2023 року приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) відповідно до договору надання правової допомоги від 27 квітня 2023 року;
-          Звіт (витрачений час на надання правової допомоги при підготовці до розгляду справи та розгляд справи № 686/9360/22.
68.         Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).
69.         Аналіз матеріалів справи свідчить, що у суді першої інстанції в позовній заяві представник ОСОБА_1 заявив про орієнтовний розмір витрат на правову допомогу та подав заяву про встановлення розміру судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення суду першої інстанції.
70.         Схожі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2023 року у справі № 357/9482/21.
71.         З урахування викладеного не знайшли свого підтвердження доводи касаційної скарги щодо неправомірного стягнення витрат на правничу допомогу.
72.         Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
73.             Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
74.             Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.
2.            Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович