ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року 
м. Київ
cправа №  921/442/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А., 
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Громадської організації "Спілка інвалідів спорту "Успіх"
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 28 серпня 2023 року (Якімець Г.Г. - головуючий, судді: Бойко С.М., Бонк Т.Б.) і рішення Господарського суду Тернопільської області від 03 травня 2023 року (суддя Бурда Н.М.) у справі
за позовом Громадської організації "Спілка інвалідів спорту "Успіх"
до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради
про визнання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна продовженим на новий строк.
СУТЬ СПОРУ
1.          Учасниками цього спору є Громадська організація "Спілка інвалідів спорту "Успіх" (далі - "Позивач", ГО "Успіх"), Виконавчий комітет Тернопільської міської ради (далі - "Відповідач, Виконком) і Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради (далі - "Третя особа", Управління).
2.          У квітні 2016 року ГО "Успіх" уклала з Виконкомом та Управлінням договір оренди нежитлового приміщення комунальної власності, яке знаходиться у м.  Тернополі по вул. Василя Стуса, 4. Сторони погодили, що укладений між ними договір діятиме 35 місяців і 14 днів, а саме з 18.04.2016 до 31.03.2019.
3.          У червні 2019 року сторони підписали додаток до договору оренди, в якому, зокрема, домовились продовжити договір до 28.02.2022. 
4.          У листопаді 2021 року ГО "Успіх" звернулося до Виконкому з листом, де висловило прохання продовжити договір оренди на тих самих умовах і на той самий строк. 
5.          У відповідь на згаданий лист Управління (як уповноважений орган Виконкому) повідомило ГО "Успіх", що не надає своєї згоди на продовження договору оренди з підстав неналежного виконання умов цього договору під час його дії, а також з урахуванням наявної у орендаря заборгованості зі сплати орендної плати.  
6.          В подальшому, у березні 2022 року Виконком прийняв рішення про відмову ГО "Успіх" у продовженні укладеного договору оренди комунального майна.
7.          Наполягаючи на належному виконанні умов договору оренди, поданні усіх необхідних документів для його продовження, ГО "Успіх" заперечило підставність вчиненої Виконкомом відмови у продовженні договору оренди, а тому звернулося до суду із позовом у цій справі, де просило визнати укладений між сторонами договір оренди комунального майна продовженим на новий строк.
8.          Суди у задоволенні позову відмовили, мотивуючи рішення тим, що у спірних правовідносинах орендодавцем було правомірно реалізовано своє право відмови від пролонгації договору оренди відповідно до умов цього договору, приписів частини другої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-ХІІ та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ. 
9.          У касаційній скарзі ГО "Успіх" висновки судів попередніх інстанцій заперечило, стверджуючи, що вони безпідставно застосували до правовідносин сторін приписи Закону України "Про оренду державного та комунального майна" №  2269-ХІІ, оскільки такі вже регулювалися новим Законом України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ і вимоги цього Закону орендарем (при зверненні до орендодавця) були виконані у повному обсязі.
10.          Здійснивши касаційне провадження у цій справі Верховний Суд погодився із доводами скаржника про те, що при продовженні укладеного між сторонами договору слід було керуватися приписами саме нового Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ. Між тим урахувавши норми нового Закону, суд касаційної інстанції констатував, що укладений між сторонами договір оренди міг бути продовжений лише за результатами проведення аукціону, а оскільки ГО "Успіх" намагалося продовжити його за межами встановленої процедури, задоволення позовних вимог у цій справі виключається. 
11.          Звідси Верховний Суд виснував про підставність здійсненої судами відмови у задоволенні позову у цій справі, однак мотивувальні частини рішень змінив з урахуванням наведених вище міркувань.  
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Фактичні обставини спору
12.          18.04.2016 між Виконкомом (як орендодавцем), Управлінням (як уповноваженим органом по укладенню договорів оренди) та ГО "Успіх" (як орендарем) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності №10009 (далі - Договір оренди). 
12.1.          Відповідно до п. 1.1 Договору оренди орендодавець на підставі рішення Виконкому від 27.01.2016 № 66 передає, а орендар 18.04.2016 приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно (нежитлове приміщення) комунальної власності (надалі - майно), площею 61,1 кв.м, розміщене за адресою м. Тернопіль, вул. Василя Стуса, 4, на першому поверсі, що знаходиться на балансі Управління, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна/актом оцінки станом на 30.11.2015 і становить 129 810,00 грн без ПДВ. Майно передається в оренду з метою використання під розміщення громадської організації інвалідів, що не здійснює підприємницької діяльності.
12.2.          Договір оренди укладено строком на 35 місяців і 14 днів, що діє з 18.04.2016 по 31.03.2019. 
13.          Передача в оренду ГО "Успіх" нежитлових приміщень, площею 61,1 кв.м за адресою: м. Тернопіль, вул. Василя Стуса, 4 підтверджується підписаним  сторонами актом передавання нежитлових приміщень в оренду від 18.04.2016. 
14.          В процесі орендних правовідносин між сторонами виникали суперечності, які результувалися у судовий спір, що розглядався господарськими судами  у справі № 921/320/17-г/7 за первісним позовом Управління до ГО "Успіх" про дострокове розірвання Договору оренди та за зустрічним позовом ГО "Успіх" до Управління про зобов`язання виконати умови п. 1.4 Договору оренди; визначити вид ремонту, якого потребує передане в оренду нежитлове приміщення для приведення його в стан придатний до використання за призначенням; приведення переданого в оренду нежитлового приміщення в стан придатний до використання за призначенням; встановлення нікчемності пунктів договору та застосування наслідків їх недійсності. 
15.          За результатами розгляду справи № 921/320/17-г/7 у задоволенні обох позовів було відмовлено. 
16.          В подальшому, а саме 27.03.2018 сторони підписали додаток до Договору оренди, яким внесли зміни в п. 4.3 цього договору в частині визначення розміру плати за користування земельною ділянкою в сумі 125,81 грн.
17.          Далі, 27.06.2019 сторони уклали ще один додаток до Договору оренди, яким внесли зміни в п.п. 1.1, 3.1, 3.5 даного договору, зокрема, визначивши, що вартість орендованого майна згідно з висновком про вартість майна/актом оцінки станом на 30.04.2019, становить 145 590,0 грн без ПДВ; розмір орендної плати за базовий місяць квітень 2019 року в розмірі 121,33 грн (без ПДВ), ПДВ 24,27 грн. Також в п. 2 додатку сторони погодили продовжити Договір оренди до 28.02.2022.
18.          29.11.2021 ГО "Успіх" звернулася до Виконкому із листом, у якому  з посиланням на статтю 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" просила продовжити дію Договору оренди терміном на 35 місяців і 14 днів.
19.          До заяви додала: копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно себе; копію свого статуту; довідку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 09.11.2021 про розрахунковий рахунок і назву Банку, в якому відкрито рахунок; звіт про оцінку орендованого майна; рецензію звіту про оцінку орендованого майна з датою складання 26.11.2021; довідку Управління № 324/9.3 від 12.11.2021 про відсутність заборгованості по орендній платі; копію договору МОС № 210067 від 22.02.2021 добровільного страхування майна.
20.          В свою чергу Управління листом від 31.01.2022 № 46/9 повідомило ГО "Успіх" про те, що не дає згоди на продовження Договору оренди. Мотивуючи свою позицію вказало на неналежне утримання орендарем орендованого майна, спричинення збитків власнику майна, а також про те, що останній має заборгованість із сплати орендної плати, а тому взагалі не може звертатися із заявою про продовження договору. 
21.          Після цього, 09.03.2022 Виконком прийняв рішення № 234 "Про відмову в продовженні договору оренди майна комунальної власності та припинення його дії", яким вирішив не продовжувати термін дії Договору оренди. Доручив Управлінню повідомити про прийняте рішення орендаря із зобов`язанням звільнити займані приміщення та оприлюднити рішення в електронній торговій системі з урахуванням вимог чинного законодавства.
22.          На виконання прийнятого рішення Виконкому, Управління листом № 143/9.1 від 19.03.2022 повідомило ГО "Успіх" про прийняте орендодавцем рішення і вказало про зобов`язання орендаря в 10-ти денний термін після отримання даного листа погасити заборгованість по орендній платі, звільнити нежитлові приміщення та передати їх по акту орендодавцю.
Узагальнений зміст позовних вимог і підстав позову
23.          Посилаючись на наведені обставини у вересні 2022 року ГО "Успіх" звернулась у Господарський суд Тернопільської області з позовом до Виконкому про визнання Договору оренди продовженим на той самий строк і на тих самих умовах.
24.          Позовні вимоги узагальнено обґрунтовувала аргументами про те, що відмова Виконкому у продовженні Договору оренди була неправомірною та безпідставною. Позивач наполягав, що не допускав невнесення орендної плати протягом 3 місяців та вживав усіх заходів щодо належного виконання умов договору. Крім того, вказував, що ГО "Успіх" є неприбутковою організацією, створеною для спільної діяльності осіб з інвалідністю, набутою внаслідок спортивної діяльності, а не продовження Договору оренди перешкоджає здійсненню Позивачем його статутної діяльності.
Узагальнений зміст і обґрунтування рішень судів попередніх інстанцій
25.          Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 03.05.2023 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
26.          При прийнятті рішення місцевий суд виходив з того, що у спірних орендних правовідносинах орендодавець як до закінчення строку Дії договору оренди  (лист № 46/9 від 31.01.2022), так і впродовж місяця після закінчення строку його дії (лист № 143/9.1 від 19.03.2022) повідомляв орендаря про припинення вказаного договору та не продовження його на новий строк. За таких обставин суд виснував, що у даному випадку орендодавцем реалізоване право відмови від пролонгації Договору оренди відповідно до його умов, а також приписів частини другої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-ХІІ та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ. За наведеного суд констатував відсутність правових підстав для визнання продовженим Договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах та як наслідок припинення цього договору у зв`язку із закінченням строку його дії.
27.          За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 рішення господарського суду першої інстанції від 03.05.2023 залишено без змін. 
Касаційна скарга
28.          Не погодившись із судовими рішеннями, Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи касаційної скарги 
29.          Скаржник стверджує, що висновок судів про те, що у даному випадку орендодавцем було реалізоване право відмови від пролонгації Договору оренди відповідно до приписів частини другої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-ХІІ та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ є помилковим, адже до спірних правовідносин сторін щодо продовження Договору оренди застосуванню підлягали лише положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ. 
30.          У цій частині звертає увагу на правовому висновку Верховного Суду щодо необхідності чіткого розмежування порядку та підстав продовження договорів оренди державного та комунального майна, передбачених нормами Закону №  2269-ХІІ (чинного до 31.01.2020) і Закону України № 157-ІХ (введеного в дію з 01.02.2020), які викладено у постановах суду касаційної інстанції від 28.03.2023 у справі № 922/3965/21, від 06.10.2021 у справі № 907/720/20, від 09.11.2021 у справі № 908/2637/20, від 05.07.2022 у справі № 909/479/21, від 19.07.2022  у справі № 924/852/21, від 13.12.2022 у справі № 916/4073/21, від 27.12.2022 у справі № 910/21725/21 та зазначає про те, що суди попередніх інстанцій відповідного висновку не врахували.
31.          У підсумку наполягає, що ГО "Успіх" у спірних правовідносинах задля продовження Договору оренду виконало усі вимоги, які визначені у статті 18 спеціального Закону України "Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ, а також у відповідному Положенні про порядок оренди комунального майна Тернопільської територіальної громади, проте зазначеним обставинам жодної правової оцінки з боку судів попередніх інстанцій надано не було.   
Узагальнені доводи відзивів на касаційну скаргу
32.          Управління у своєму відзиві на касаційну скаргу проти її задоволення заперечує. Зазначає, що постанови Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, прийняті судом касаційної інстанції у неподібних даній справі правовідносинах. Також наголошує, що ГО "Успіх" взагалі не мало права на продовження Договору оренди поза межами процедури аукціону. За викладеного, просить касаційне провадження за скаргою Позивача закрити, оскаржувані судові рішення залишити без змін.
33.          Виконком у своєму відзиві на касаційну скаргу також заперечує проти її задоволення. Скаргу вважає необґрунтованою та безпідставною. Стверджує, що спірний Договір оренди не підлягав продовженню без проведення аукціону. З рішеннями судів попередніх інстанцій погоджується і просить залишити їх без змін.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
34.          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
35.          Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, в режимі відеоконференції пояснення представників Позивача (Собчук В.К., Якимчук Ю.М.), Відповідача (Друзюк Р.М.) і Третьої особи (Сухарська А.В.), дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права та вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
36.          03.10.2019 було прийнято Закон України "Про оренду державного та комунального майна" №  157-ІХ (далі - Закон №  157-ІХ), в розділі     "Прикінцеві та перехідні положення" якого передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року (за виключенням окремих зазначених норм). 
Водночас пунктом 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №  157-IX визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про оренду державного та комунального майна" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №     30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону.
Ураховуючи опублікування тексту Закону України № 157-ІХ в офіційному друкованому виданні     "Голос України" 26.12.2019, останній набрав чинності 27.12.2019 і введений в дію з  01.02.2020, отже, з цієї дати підлягають застосуванню його норми (за винятком норм, наведених у розділі "Прикінцеві та перехідні положення").
При цьому за загальним правилом, якщо прийнятим нормативним актом порівняно з попереднім змінюється правове регулювання відносин в тій чи іншій сфері, то нові норми застосовуються з дати набрання ними чинності, якщо інше не визначено в самому нормативному акті (частина 1 статті 5 ЦК України).
37.          Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №    157-IX договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини 2 статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.
38.          Верховний Суд наголошує, що порядок продовження договорів оренди державного та комунального майна, який діяв до 31.01.2020 та був передбачений Законом України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII (далі - Закон № 2269-ХІІ; втратив чинність 31.01.2020), може бути застосовано до процедури продовження тих договорів, строк дії яких закінчився до 01.07.2020 включно, а щодо інших договорів оренди державного та комунального майна (строк дії яких закінчився після 01.07.2020) у силу вимог абзацу 3 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №  157-IX має застосовуватися порядок продовження, визначений Законом № 157-ІХ. Таким чином, законодавець передбачив умови та порядок продовження дії договорів оренди державного та комунального майна, укладених відповідно до положень Закону № 2269-XII.
39.          Як про те підставно зазначає скаржник у касаційній скарзі, згаданий правовий висновок щодо необхідності чіткого розмежування порядку та підстав продовження договорів оренди державного та комунального майна, передбачених нормами Закону №     2269-XII (чинного до 31.01.2020) і Закону №  157-ІХ (введеного в дію з     01.02.2020), вже неодноразово викладався в постановах Верховного Суду, зокрема, від 28.03.2023 у справі № 922/3965/21 від     06.10.2021 у справі №  907/720/20, від 09.11.2021 у справі № 908/2637/20, від     05.07.2022 у справі №  909/479/21, від     19.07.2022 у справі № 924/852/21, від 13.12.2022 у справі №  916/4073/21 і від 27.12.2022 у справі № 910/21725/21.
40.          Звідси, оскільки строк дії спірного Договору оренди продовжено його сторонами до  28.02.2022, тобто вже після 01.07.2020, то до спірних правовідносин оренди комунального майна підлягали застосуванню саме положення Закону №  157-ІХ, а не норми Закону №  2269-XII, якими частково керувалися суди попередніх інстанцій відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій справі. 
41.          За викладеного, колегія суддів Верховного Суду погоджується з доводами касаційної скарги ГО "Успіх" про те, що судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних рішень не було враховано висновків суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах щодо необхідності чіткого розмежування порядку та підстав продовження договорів оренди державного та комунального майна, передбачених нормами Закону №  2269-XII і Закону №  157-ІХ. 
42.          Водночас, колегія суддів відмічає, що незважаючи на враховані судами приписи Закону №  2269-XII, в ході розгляду цієї справи вони все ж дійшли однозначного висновку про те, що процедура продовження укладеного між сторонами Договору оренди має здійснюватися за правилами, що введені Законом №  157-ІХ, а відтак хоча у даному і мало місце застосування норм матеріального права, які не підлягали застосовуванню, вирішального значення для визначення правових норм, які регулюють саме спірні правовідносини воно не мало.
43.          Щодо ж самої процедури продовження Договору оренди колегія суддів висновує таке.
44.          Так, за змістом частин першої та другої статті 18 Закону №  157-ІХ продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які:
-          укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше;
-          укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону (органи державної влади та органи місцевого самоврядування, інші установи і організації, діяльність яких фінансується за рахунок державного або місцевих бюджетів; релігійні організації для забезпечення проведення релігійних обрядів та церемоній; Пенсійний фонд України та його органи; дипломатичні представництва, консульські установи іноземних держав, представництва міжнародних міжурядових організацій в Україні для виконання функцій дипломатичного представництва, консульських і статутних функцій міжнародних міжурядових організацій);
-          укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону (музеї; заклади освіти всіх форм власності, що мають ліцензію на провадження освітньої діяльності; громадські організації ветеранів для розміщення реабілітаційних установ для ветеранів; центри фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю, що є неприбутковими організаціями, внесеними до Реєстру неприбуткових установ та організацій, - виключно для проведення спортивних заходів або надання фізкультурно-спортивних послуг та інші);
-          укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.
45.          Як вже зазначалося, спірний Договір оренди сторонами було укладено 18.04.2016 з терміном дії до 31.03.2019. Разом з тим, 27.06.2019 сторони уклали додаток до Договору оренди, яким, зокрема, домовились продовжити дію Договору оренди до 28.02.2022.
46.          Тобто, дію Договору оренди вже було продовжено сторонами у 2019 році, а тому під виняток, передбачений абзацом першим частини другої статті 18 Закону №  157-ІХ (може бути продовжений без проведення аукціону) цей договір не підпадає.
47.          Позивач не відноситься до суб`єктів, які визначені у абзацах другому і четвертому частини другої статті 18 Закону №  157-ІХ, що можливість застосовування згаданих норм у спірних правовідносинах виключає. 
48.          Щодо ж винятку, який передбачений в абзаці третьому частини другої статті 18 Закону №  157-ІХ, який надає право на продовження договору оренди без проведення аукціону, зокрема, центрам фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю, що є неприбутковими організаціями, то його у спірних правовідносинам також немає, адже вказана норма передбачає можливість продовження договору без проведення аукціону лише у випадку, якщо сам договір був укладений відповідно до вимог статті 15 цього Закону, однак Договір оренди було укладено ще до прийняття Закону № 157-ІХ (див. правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.12.2022 у справі №  914/1318/21). 
49.          Виходячи з наведеного, укладений між сторонами цієї справи Договір оренди міг бути продовжений лише за результатами проведення аукціону, що можливість його продовження в обхід цієї процедури, зокрема, і в судовому порядку взагалі виключає.  
50.          Саме вказані міркування мали стати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі, однак суди попередніх інстанцій помилково мотивували її належно реалізованим правом орендодавця на відмову від пролонгації Договору оренди з посиланням, зокрема, на приписи Закону №  2269-XII, який застосовуванню у спірних правовідносинах не підлягав.
51.          Таким чином, прийняті судами у цій справі рішення про відмову у задоволенні позову є правильними, однак мотиви такої відмови - ні.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
52.          Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, змінити рішення. 
53.          Суд змінює судове рішення у відповідній частині, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосовуванням норм матеріального або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
54.          Враховуючи наведені положення процесуального Закону та висновки, зроблені касаційним судом під час касаційного провадження у даній справі, колегія суддів Верховного Суду вирішила, що прийняті у цій справі рішення і постанова по суті є правильними, а тому скасовані бути не можуть. Водночас, оскільки при їх прийнятті судами було допущено неправильне застосування норм матеріального права, мотивувальні частини оскаржуваних рішень підлягають зміні, шляхом їх викладення з урахуванням відповідних висновків суду касаційної інстанції, наведених вище у цій постанові про те, що укладений між сторонами даної справи Договір оренди міг бути продовжений лише за результатами проведення аукціону, що можливість його продовження в обхід цієї процедури, зокрема, і в судовому порядку взагалі виключає.  
Судові витрати
55.          В порядку приписів статті 129 ГПК України судові витрати за подання касаційної скарги залишаються за скаржником.
Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Громадської організації "Спілка інвалідів спорту "Успіх" задовольнити частково.
2. Змінити мотивувальні частини постанови Західного апеляційного господарського суду від 28 серпня 2023 року і рішення Господарського суду Тернопільської області від 03 травня 2023 року у справі № 921/442/22, виклавши їх з урахуванням висновків Верховного Суду наведених у мотивувальній частині цієї постанови. 
3. В решті постанову Західного апеляційного господарського суду від 28 серпня 2023 року і рішення Господарського суду Тернопільської області від 03 травня 2023 року у справі № 921/442/22 залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                         Міщенко І.С.

Судді                                                                                                         Берднік І.С.

                                                                                                               Зуєв В.А.