П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/11554/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Сало Павло Ігорович 
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
07 листопада 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у липні 2023 до суду ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови позивачу у виплаті нарахованої пенсії з 05.03.2019 в сумі 307860,86 грн. та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу нараховану і невиплачену пенсію у зазначеному розмірі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 30.04.2020 у справі № 120/294/20, від 04.02.2021 у справі № 120/7950/20-а, від 26.07.2021 у справі № 120/6393/21-а та від 02.01.2023 у справі № 120/7704/22 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 307860,86 грн. Позивач звертався до відповідача із заявою щодо виконання вказаних рішень, однак листом від 14.07.2023 за № 12846-11536/К-02/8-0200/23 "Щодо надання роз`яснень" відповідач повідомив позивача, що на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду на 2023 рік виділено кошти, які забезпечать виплату доплат за судовими рішеннями, що набрали чинності по вересень 2020 року. Водночас нараховані кошти на виконання судових рішень Головним управлінням включені до Реєстру судових рішень та виплату буде здійснено в порядку черговості.
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати йому заборгованої пенсії, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про закриття провадження у справі задоволено. Закрито провадження в адміністративній справі № 120/11554/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.
13 жовтня 2023 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від представника відповідача, у якому останній зазначає, що питання виплати позивачу заборгованої пенсії охоплюється рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду від 30.04.2020 у справі № 120/294/20-а, від 04.02.2021 у справі № 120/7950/20-а, від 26.07.2021 у справі № 120/6393/21-а та від 02.01.2023 у справі № 120/7704/22 і належить до предмета їх виконання. Вказує на те, що підставою для звернення до суду з цим позовом фактично є незгода позивача з бездіяльністю пенсійного органу щодо виконання рішення суду у вищевказаних справах в частині строків виплати недоплаченої пенсії, що через відсутність фінансування з державного бюджету буде здійснено в порядку черговості виконання інших аналогічних судових рішень.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту у межах даного позову є способом виконання інших судових рішень у справах №№ 120/294/20, 120/7950/20-а, 120/6393/21-а, 120/7704/22, які набрали законної сили та якими вирішено питання щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно зі статтею 370 КАС України та статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 № 11-рп/2012).
Невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності. Суд, за загальним правилом, не повинен брати до уваги посилання сторони у справі в обґрунтування своєї позиції на фактичні обставини, виникнення яких стало наслідком невиконання такою стороною судового рішення, що набуло законної сили.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховоного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 638/643/17, від 18 квітня 2019 року у справі № 808/2291/16, від 21 листопада 2019 року у справі № 344/8720/16-а, від 29 листопада 2019 року у справі № 805/5043/15-а, від 20 лютого 2020 року у справі № 15/6834/15 та від 18 лютого 2022 року у справі № 520/3601/19.
Так, з матеріалів справи встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду  від 30.04.2020 у справі № 120/294/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з 05.03.2019 ОСОБА_1 у розмірі 75% підвищеної пенсії, визначеної станом на 01.03.2018. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити з 05.03.2019 ОСОБА_1 пенсію у розмірі 100% суми підвищення пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум), визначених станом на 01.03.2018. В решті позовних вимог відмовлено.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.02.2021 у справі №120/7950/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення № 4101-5259/03-47-15 від 05.10.2020, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.04.2019 перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до оновленої довідки про розмір грошового забезпечення № 4101-5259/03-47-15 від 05.10.2020, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.07.2021 у справі №120/6393/21-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.04.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.04.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.
Крім того, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.01.2023 у справі №120/7704/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.03.2022. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.03.2022 виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з урахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум. В решті позовних вимог відмовити.
З огляду на вищезазначене слідує, що обов`язок відповідача щодо нарахування та виплати позивачу у повному обсязі сум недоплаченої пенсії у зв`язку із здійсненням її перерахунку входить до предмета виконання рішень суду в адміністративних справах за №№ 120/294/20, 120/7950/20-а, 120/6393/21-а, 120/7704/22, які набрали законної сили.
Згідно з положеннями частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 1 статті 373 КАС України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Положеннями частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Системний аналіз вищезазначених положень законодавства дозволяє зробить висновок про неможливість зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого (нового) судового рішення в іншій справі, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому законом, зокрема на підставі виконавчого листа суду, який ухвалив відповідне рішення.
Водночас процесуальним засобом забезпечення належного та своєчасного виконання судового рішення є судовий контроль, підстави та порядок здійснення якого визначені статтями 382-383 КАС України.
Відповідно до частин першої-другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Наведені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову.
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому нормами процесуального закону, та не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є фактичне спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Захист порушеного права особи на отримання безумовного виконання судового рішення, яке гарантується державою відповідно до статті 129-1 Конституції України, через звернення до суду у порядку судового контролю, порівняно з ініціюванням вирішення судом нового публічно-правового спору, має низку переваг для такої особи, зумовлених положеннями, зокрема, статей 383 та 249 КАС України, а саме, відсутність обов`язку сплачувати судовий збір, оперативність розгляду (заява в порядку судового контролю підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання; неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви) та ефективність виконання (за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє окрему ухвалу і направляє її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону).
З огляду на вищезазначене колегія суддів зауважує, що позивач не позбавлений можливості в межах адміністративних справ  №№ 120/294/20, 120/7950/20-а, 120/6393/21-а, 120/7704/22 звертатися до суду в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України з метою забезпечення виконання рішення суду, яке, на його думку, виконується неналежним чином, адже питання виплати позивачу недоплаченої пенсії на загальну суму 307860,86 грн. охоплюється рішеннями суду у справах за №№ 120/294/20, 120/7950/20-а, 120/6393/21-а, 120/7704/22 та належить до предмету їх виконання.
Також, з метою забезпечення примусового виконання рішення суду в цій частині позивач також вправі звернутися до суду з заявою про видачу виконавчого листа в адміністративних справах за №№ 120/294/20, 120/7950/20-а, 120/6393/21-а, 120/7704/22 та пред`явити виконавчий лист до примусового виконання в межах відповідних строків.
Отже, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право позивача у разі визнання його судом порушеним. А при розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18), від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а (№ 11-1193апп18) та Верховного Суду у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 295/13613/16-а, від 26 травня 2020 року у справах № 522/5265/17, № 522/1828/17.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту у межах даного позову є способом виконання інших судових рішень у справах №№ 120/294/20, 120/7950/20-а, 120/6393/21-а, 120/7704/22, які набрали законної сили та якими вирішено питання щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому необхідно закрити провадження в даній адміністративній справі, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.