П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/228/19	

                                                                                                                Головуючий в І інстанції: Білостоцький О.В.
                                                                                    Дата та місце ухвалення рішення: 11.09.2023 р. м. Одеса

                   П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                               судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                    судді – Градовського Ю.М.
                                                                    судді – Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року по справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про зобов`язання ОСОБА_1 привести самочинний об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 у відповідність до договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду                               від 22.10.2019 року, в задоволенні позовних вимог Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради було відмовлено у повному обсязі. 
Постановою Верховного Суду від 21.10.2020 року касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради було задоволено частково, скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду                                    від 05.06.2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду                               від 22.10.2019 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 року було задоволено клопотання Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та подальший розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання та викликом до нього сторін. 
03.06.2021 року у підготовчому судовому засіданні ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до її розгляду по суті на 19.07.2021 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року позов залишено без розгляду згідно ч. 5 ст. 205, п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року скасовано, справу за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалами Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року, від 05 січня 2022 року у справі призначались підготовчі засідання на 05.01.2022 року, на             22.02.2022 року.
Згідно довідки секретаря судового засідання, у підготовче засідання 22.02.2022 року сторони не прибули, фіксування засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Дані щодо результатів підготовчого засідання, призначеного на 22.02.2022 року, в матеріалів справи відсутні, проте, наявні відомості щодо направлення судових повісток про виклик у підготовче засідання на 05.07.2023 року.
Згідно довідки секретаря судового засідання від 05.07.2023 року, підготовче засідання з 05.07.2023 року перенесено на 11.09.2023 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки спір у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня            2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушенні норм процесуального права.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Згідно обставин даної справи, на підставі наказу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/1ДАБК від 02.01.2018 року та виявлення факту самочинного будівництва (службова записка за № 01-18/161-и/в                  від 16.05.2018 року), УДАБК ОМР проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час виїзду на місце, враховуючи надані та пред`явленні документи, позивачем встановлено, що власником домоволодіння по АДРЕСА_1 є               ОСОБА_1 .
Під час перевірки відповідачем були надані наступні документи: договір дарування               № 11284 від 31 грудня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., витяг з Державного реєстру правочинів № 630232 від 31 грудня 2004 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7171636 від 05 травня 2005 року, технічний паспорт інвентаризації нерухомого майна № 166доп-112-21239 від 13 листопада 2017 року, виданий КП «БТІ» ОМР, паспорт громадянина України, серія та номер НОМЕР_1 .
В ході проведення перевірки встановлено, що відповідач здійснює будівництво нового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до наданого технічного паспорту, проводяться роботи з будівництва другого поверху, з улаштуванням покрівлі та утепленням фасадів другого поверху будинку).
Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради за результатами перевірки складено:
- акт про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 000616 від 18 травня 2018 року;
- протокол про адміністративне правопорушення від 18 травня 2018 року відповідно до частини четвертої статті 96 КУпАП;
- припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 18 травня 2018 року, згідно якого,                від відповідача вимагалось усунути порушення вимог містобудівного законодавства у термін до 18.07.2018 року шляхом отримання права на виконання будівельних робіт або привести домоволодіння у відповідність до договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року. 
01 червня 2018 року, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, УДАБК ОМР винесено постанову № 340/18 по справі про адміністративне правопорушення, якою відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною четвертою статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5950 грн.
Відповідач добровільно сплатив розмір штрафу, що підтверджується квитанцією № 177 від 25.06.2018 року.
13.08.2018 року державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 388,5 кв.м., житлова 173,6 кв.м. 
Реєстрацію проведено на підставі: довідки ТОВ «Бюро консалт сервіс» № 26307-18               від 31.07.2018 року; договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року. 
У зв`язку з необхідністю перевірки виконання вимог припису № 274/18                                   від 18.05.2018 року, на підставі наказу № 01-13/162ДАБК від 02.07.2018 року та направлення для проведення позапланового заходу № 001382 від 16.10.2018 року, УДАБК ОМР проведено перевірку виконання вимог припису стосовно дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно акту перевірки № 001382 від 22.10.2018 року, ОСОБА_1 не виконала вимоги припису № 274/18 від 18.05.2018 року, не отримала право на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку або не привела об`єкт будівництва у відповідність до договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року. 
За результатами перевірки також відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення від 22.10.2018 року відповідно до частини першої статті 188-42 КУпАП та постанову № 768/18 від 05.11.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. за вказаною статтею КУпАП.
Враховуючи викладені обставини, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради подало до суду даний позов про зобов`язання ОСОБА_1 привести самочинний об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 у відповідність до договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року.
Заявлений позов обґрунтований, зокрема, положеннями ст.ст. 38, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року (далі – Закон              № 3038-VI).
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема: 
- безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню;
- складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;
- у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
При цьому, згідно п. 2 ч. 3 ст. 6 Закону № 3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Відповідно до вимог пп. 1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України від 21 травня 1997 року               № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, а саме: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Згідно п.п. 1, 2 Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 21 березня 2018 року № 3043-VII (чинного на час подання даного позову), Управління є виконавчим органом Одеської міської ради та створено відповідно до законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність» та інших нормативно-правових актів з метою здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності на території м. Одеси.
Управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема:
- надає, отримує документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, відмовляє у видачі таких документів, анулює їх, скасовує їх реєстрацію;
- приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків);
- здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проєктування об`єктів містобудування, проєктної документації щодо об`єктів, розташованих у межах м. Одеси;
- здійснює контроль за виконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю;
- подає позови до суду про знесення самочинно збудованих об`єктів з компенсацією витрат та виступає замовником робіт зі знесення самочинно збудованих об`єктів;
- розглядає відповідно до чинного законодавства України справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю; 
- розглядає відповідно до чинного законодавства України справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності з прийняттям відповідних рішень.
Аналогічні вимоги містить Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, яке затверджене рішенням Одеської міської ради від 03.11.2021 року № 671-VIII.
В свою чергу, згідно ч. 4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Пунктом 5 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
З огляду на вищевикладене у сукупності, оскільки у даній справі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулось до суду з позовом про приведення будівництва у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм, як орган державного архітектурно-будівельного контролю, з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, у зв`язку з виявленням факту самочинного будівництва об`єкта та невиконанням припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, колегія суддів вважає, що такий позов повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства, а висновок суду першої інстанції щодо розповсюдження на спірні правовідносини цивільної юрисдикції є помилковим.
Колегія суддів наголошує, що питання щодо юрисдикції спорів в аналогічних справах вже неодноразово було предметом дослідження Великої Палати Верховного Суду (зокрема, постанови ВП ВС від 11 квітня 2018 року у справі № 161/14920/16-а, від 15 травня 2018 року у справі № 463/4564/16-а, від 16 травня 2018 року у справі № 522/5487/17, від 12 вересня 2018 року у справі № 804/9032/15, від 21 листопада 2018 року у справі № 826/12372/17, від 12 грудня 2018 року у справі № 826/7203/17, від 06 лютого 2019 року у справі № 810/3046/17, від 16 жовтня 2019 року у справі № 522/6962/18).
Велика Палата Верховного Суду, проаналізувавши зміст ч. 1 ст. 38 та п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону № 3038-VI, дійшла висновку, що орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, уповноважений видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинного збудованого об`єкта. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу на звернення до суду на підставі ч. 1 ст. 38 вказаного Закону у зв`язку з його невиконанням. І, враховуючи положення ч. 4 ст. 5 КАС України, такий позов повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства.
ВП ВС зазначено, що дії органу державного архітектурно-будівельного контролю здійснюються ним як суб`єктом владних повноважень послідовно в чітко визначеному порядку. Зокрема, такий орган, що наділений контролюючими функціями, видає припис, який є обов`язковим до виконання і може бути оскаржений до суду. Оскільки дії щодо видання припису є публічно-правовими, то і подальше звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру й повинно розглядатись у порядку адміністративного судочинства.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що звертаючись до суду з позовом про знесення об`єкту самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливих суспільно значимих несприятливих наслідкам порушення відповідних норм і правил.
Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори, які виникають за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими. 
Зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду помилково не були враховані судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення спірного питання та закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Що стосується посилань суду першої інстанції на те, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки державним реєстратором було здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою:                         АДРЕСА_1 , яке складається в цілому з будинку літ. «А», будинку літ. «Б», баня літ. «З», огорожа № 1-8, мостіння І-ІІ, розташованих на земельній ділянці, житловою площею – 173,6 кв.м., загальною площею – 388,5 кв.м., відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 42505772 від 13.08.2018 року, а тому, спір у даній справі є спором про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, колегія суддів зазначає наступне.
Так, з цього питання колегія суддів вважає, що також підлягають врахуванню висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 11 квітня 2018 року у справі                               № 161/14920/16-а, від 16 травня 2018 року у справі № 522/5487/17.
У цих справах ВП ВС відступила від раніше висловлених висновків Верховного Суду України про те, що об`єкти самочинного будівництва належать до об`єктів цивільних прав, а тому спори за позовами органів державного архітектурно-будівельного контролю про зобов`язання знесення самочинного будівництва підлягають розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, оскільки такі спори не стосуються захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язані з вирішенням питань щодо речових прав.
Також, ВП ВС у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 161/14920/16-а, від 16 травня 2018 року у справі № 522/5487/17 наголосила, що самочинне будівництво не можна віднести до об`єктів цивільних прав, і норми щодо захисту цих цивільних прав на об`єкти самочинного будівництва не розповсюджуються.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що метою знесення об`єктів самочинного будівництва за позовом органів державного архітектурно-будівельного контролю є не перехід права власності на ці об`єкти, а приведення будівництва у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм, направлених на захист суспільних інтересів.
Зважаючи на викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір за позовом органів державного архітектурно-будівельного контролю про приведення будівництва у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування. Справа за позовом такого суб`єкта належить до компетенції адміністративних судів.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/12372/17, від 16 жовтня 2019 року у справі                              № 522/6962/18.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у справі № 522/6962/18, яка перебувала на розгляді Великої Палати Верховного Суду, ставились вимоги про скасування державної реєстрації права власності та зобов`язання привести у попередній стан самовільно реконструйований об`єкт будівництва.
Поряд з цим, ВП ВС у цій справі дійшла висновку, що спір у справі, що розглядається, не пов`язаний з вирішенням питання щодо майнового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування.
Враховуючи викладені висновки Великої Палати Верховного Суду, посилання суду першої інстанції на те, що спір у даній справі є спором про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, є безпідставними.
Окрім викладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що дана справа перебувала на розгляді Верховного Суду та касаційним судом направлено справу на новий розгляд в адміністративному порядку.
З часу направлення справи на новий розгляду Верховним Судом обставини справи не змінились.
Колегія суддів зазначає, що реєстрація права власності на домоволодіння, на яку посилається суд першої інстанції, як на підставу для закриття провадження у справі, була здійснена ще до проведення перевірки з боку позивача щодо виконання вимог припису та до звернення з цим позовом.
Ці обставини були встановлені судами при первісному розгляді справи, в матеріалах справи наявний витяг з реєстру прав на нерухоме майно. 
В свою чергу, Верховний Суд, при встановлені наведених обставин судами, не визначив, що ця справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а направив справу на новий розгляд до адміністративного суду. 
За таких обставин, суд першої інстанції має керуватись висновками Верховного Суду, з яких були скасовані попередні рішення у даній справі, як того вимагають положення ч. 5             ст. 353 КАС України, згідно якої, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Підсумовуючи викладене, висновок суду першої інстанції про закриття провадження в цій справі є помилковим та здійснений без урахування усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, про що вірно наголошено апелянтом, а також і висновків Верховного Суду, з яких були скасовані попередні рішення у даній справі.
З огляду на вищевикладене у сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спірного питання, а тому, враховуючи межі розгляду судом апеляційної інстанції та його повноваження щодо перегляду ухвал суду першої інстанції, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України,            суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради – задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року – скасувати. 
Справу за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії – направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 30.11.2023 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Ю.М. Градовський  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька