КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
       
єдиний унікальний номер справи: 367/6169/17
                                                                           номер апеляційного провадження: 22-ц/824/12470/2023
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
 08 листопада 2023 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                     судді - доповідача                        Білич І.М.
                     суддів                                             Шебуєва В.А., Слюсар Т.А.
                     секретаря                                       Рагушіна І.В.
                     за участю:  представника позивача - Резнік М.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Бучанської міської ради Київської області - Резнік Марії Олексіївни на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ірпінського міського суду Київської області Мерзлого Л.В.,
у цивільній справі № 367/6169/17 за позовом Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Буча, -
 
   в с т а н о в и л а:
У вересні 2017 року Бучанська міська рада Київської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 за результатами розгляду якого, просила визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Буча між Бучанською міською радою та ОСОБА_1 в редакції, запропонованій позивачем. 
В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 29 березня 2012 року виконавчим комітетом Бучанської міської ради прийнято рішення № 609-23-VI Про затвердження «Порядку сплати пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча», яким затверджено розміри пайової участі загальної вартості будівництва та обов`язки по сплаті у строк визначений договором та законом. 10 серпня 2012 року  Департаментом ДАБІ у Київській області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації подану замовником будівництва - відповідачем, згідно якої, об`єкт будівництва - індивідуальний житловий будинок в АДРЕСА_1 , введено в експлуатацію. При цьому, всупереч вимогам ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також Порядку сплати пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча, відповідач не уклав договір пайової участі. У зв`язку з наведеним, 21 грудня 2016 року позивачем направлено на адресу відповідача лист з пропозицією укладення договору пайової участі розвитку інфраструктури м. Буча та два примірники договору пайової участі з розрахунком до нього, відповіді на який, не отримав. Вказують, що оскільки, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає обов`язок усіх замовників прийняти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури, окрім тих, які цим законом звільнені від участі у створенні інфраструктури, то обов`язок приймати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Буча є обов`язковим до виконання відповідачем. Не укладення замовником будівництва договору пайової участі, зумовлюють ненадходження до місцевого бюджету коштів пайової участі, що призводить до заподіяння матеріальної шкоди (збитків) бюджету міста.
 
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог Бучанської міської ради Київської області відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням суду, представник Бучанської міської ради Київської області - Резнік М.О. подала апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просила рішення суду скувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог, відмовити. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що неукладення відповідачем договору пайової участі, свідчать про порушення ним містобудівного та бюджетного законодавства. При цьому, до 2016 року позивач не володіла зазначеною інформацією та не могла контролювати дані питання, оскільки при Бучанській міській раді не було створено відповідного відділу, який би здійснював контроль, а такий контроль здійснювала Інспекція ДАБК у Київській області. Рішенням Бучанської міської ради від 31 березня 2016 року вирішено створити структурний підрозділ Бучанської міської ради - «відділ державного архітектурно-будівельного контролю» у кількості 3 штатних одиниць. Після створення даного структурного підрозділу були проведені перевірки, які виявили, що замовник будівництва ОСОБА_1 , не виконав свій обов`язок взяти пайову участь у створенні розвитку інфраструктури м. Буча. Тобто, Бучанська міська рада дізнавшись про вказані порушення, 21 грудня 2016 року направила відповідачу лист з пропозицією щодо укладення договору пайової участі розвитку інфраструктури м. Буча, відповіді на які, не отримала, що вказує на ухилення його від укладення договору. З огляду на наведене, вважали, що перебіг позовної давності починається з грудня 2016 року.
Відзив на апеляційну скаргу подано не було.
 
У судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
Представник відповідача - адвокат Вітошко В.А. заперечував проти доводів апеляційної скарги. У судове засідання призначене на 08 листопада 2023 року відповідач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою.
До початку розгляду справи представник відповідача - адвокат Вітошко В.А. направив лист про проведення розгляду справи у його відсутність. 
Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб в силу вимог ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог, у зв`язку із тим, згідно вимог законодавства та матеріалів справи, ОСОБА_1 зобов`язаний був, як замовник будівництва, до реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Разом з тим, суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач, що є самостійною підставою для відмови в позові у разі встановлення обґрунтованості позовних вимог.
 
Проте погодитися з вказаними висновками суду не можна, виходячи з наступного.
 
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Судом при розгляді справи встановлено, що 29 березня 2021 року виконавчим комітетом Бучанської міської ради прийнято рішення № 609-23-ІV Про затвердження «Порядку сплати пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча»,  із наступними змінами та доповненнями, яким затверджено розміри пайової участі загальної вартості будівництва та обов`язки по сплаті у строк визначений договором або законом. 
Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 10 серпня 2012 року, об`єкт: індивідуальний житловий будинок у АДРЕСА_1 , загальною площею 550,4 га, потрібно вважати закінченим будівництвом і готовим до експлуатації. 
Листом від 21 грудня 2016 року Бучанською міською радою було направлено для ознайомлення та підписання два примірники договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Буча, які мають однакову юридичну силу. Вказавши, що підписаний примірник договору необхідно надіслати на адресу Бучанської міської ради рекомендованим поштовим відправленням у 15 денний термін з моменту отримання даного листа. 
Вказаний лист залишено відповідачем без відповіді.
 
Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6, 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.
Згідно зі ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими для виконання на відповідній території.
Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно до ч.1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
 
29 березня 2012 року рішенням Бучацької міської ради № 609-23-VI,  із наступними змінами та доповненнями, затверджено Порядок сплати пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча.
Пунктом 2.1 Порядку сплати пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча визначено, що замовник - фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку і подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва.
Замовник, який має намір здійснити будівництво об`єкта містобудування у місті Буча, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури. Пайова участь (внесок) замовника у розвитку інфраструктури м. Буча полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до міського бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-трансопртної та соціальної інфраструктури міста Буча та/або фінансування витрат по обєктах, відповідно до п. 5.4 та п. 5.5 цього Порядку (п.п. 3.1-3.2 Порядку).
Згідно з п. 5.1 Порядку, пайовий внесок сплачується на підставі договору про пайову участь замовника у розвитку інфраструктури м. Буча, що укладається між замовником та Бучанською міською радою в період видачі відділом містобудування та архітектури Бучанської міської ради містобудівних умов та обмежень щодо забудови земельної ділянки.
Отже, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та вищевказаним Порядком встановлено, що саме на замовника покладено обов`язок укладення договору про пайову участь.
При цьому, замовник будівництва має звернутись до відповідного органу місцевого самоврядування щодо укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію за для того, щоб уповноваженим органом було підготовлено необхідний розрахунок величини пайової участі та проект договору про пайову участь, який замовник після ознайомлення має підписати з дотриманням вимоги щодо строку - до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.
 
З матеріалів справи вбачається, що відповідач є замовником будівельних робіт, а саме, будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, будівництво здійснене відповідачем, охоплюється законодавчим визначенням забудови, а виходячи із наведених положень законодавства, відповідач є замовником.
У ході розгляду справи представник позивача надала пояснення згідно яких, структурним підрозділом Бучанської міської ради проведено перевірку, якою виявлено, що будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 введено в експлуатацію, проте договір про пайову участь відповідачем укладено не було, чим порушено норми чинного законодавства.
Згідно письмових пояснень відповідача, викладених у заяві про застосування строків позовної давності, об`єкт введено в експлуатацію 10 серпня 2012 року.
 
Отже, оскільки договір про пайову участь, за обставин даної справи, може бути укладено до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, в той час, як будинок АДРЕСА_1 було введено в експлуатацію 10 серпня 2012 року, вимоги позивача щодо визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Буча між Бучанською міською радою та ОСОБА_1 в редакції, не є ефективним способом захисту прав позивача, які він вважає порушеними. 
 
Згідно з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи (стаття 13 ЦПК України).
Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
 
Однак, суд першої інстанції не вищенаведені обставини належної уваги не звернув, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог, у задоволенні яких відмовив у зв`язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якої просив відповідач.
 
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (3-4 ст. 267 ЦК України).
Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 статті 261 ЦК України).
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 зазначила, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, про які повідомив позивач.
Оскільки, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку з обранням  неналежного способу захисту права, яке вважав порушеним скаржник, строк позовної давності про застосування якого просив відповідач, не підлягає застосуванню.
 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
Частиною 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що   підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового, про відмову у задоволенні позову.

 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 369, 374, 376, 381-384, 387   ЦПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу представника Бучанської міської ради Київської області - Резнік Марії Олексіївни задовольнити частково.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 червня 2023 року скасувати та постановити нове, за яким:
Бучанській міській раді Київської області відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Буча.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття,  може бути оскаржена  в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
 Повний текст постанови складено 22 листопада  2023 року.

Суддя-доповідач:        
 
Судді: